V MINULÝCH DÍLECH
Vyrazíme proti Saulovi s pěti sjednocenými vojsky.
Mezi námi není vůdce, který by velel pěti vojskům.
Rozhodně ne ty…
Dozvěděl jsem se, že mě posílají na misi s Joábem.
Musí to být důležité.
A co máme udělat?
Odstranit hrozbu i s jeho pokrevní linií.
Nikdo nesmí přežít.
Běž! Uteč, synu. Utíkej!
Bojím se, že jsme sobečtí.
Míkol, prosím.
Rozhodla jsem se.
Vezmeš si Merob. A já s tím budu žít.
Přišli jsme o tucet mužů, Davide.
Každý Pelištejec ho měl.
Dřevěné uhlí.
Slíbils mi železné meče stejné jako Goliášův.
Potřebuji čas, můj králi. A více materiálu.
Jako odměnu za tvou statečnost
ti dávám velení nad tisícem mužů!
Opravdu si myslíš, že je David schopen velet vojsku?
Je moudré použít Davida ke sjednocení našeho lidu.
Milují ho.
ROK PO GOLIÁŠOVI
POKRAČUJÍ BITVY S PELIŠTEJCI NA VNĚJŠÍCH ÚZEMÍCH
Spravedlivý bude vzkvétat jako palma…
Tudy!
Nikdy!
Budou růst jako libanonský cedr…
Zasazený v Hospodinově Domě…
Do útoku!
Budou vzkvétat na dvorech našeho Boha.
Podle toho vím, že jsi se mnou spokojen.
Protože moji nepřátelé nade mnou nezvítězí.
DŮM DAVIDŮV
Nenech je nade mnou zvítězit.
Velký válečník!
Jonatáne.
A stále píšeš poezii.
Letošní rok utekl příliš rychle.
Koukni se na sebe. Taková doba a pořád ti nerostou vousy.
Snažím se.
Jak ses měl?
Jsem unavený. Pořád jen slyším o tvých vítězstvích.
Měl bych párkrát prohrát, abych ti ulehčil.
Jak je jí?
Míkol.
Rozptyluje se, jak jen může.
Teď učí děti.
Ano?
A ten zbytek?
Rozdělený Dům může být…
nepříjemným místem.
A co Sára?
I po tak dlouhé době na ni pořád myslím.
Její srdce je ale spoutáno ztrátou bratra.
Nedokáže se toho zbavit.
Bolest za námi často brání radosti před námi.
Co se tedy dá dělat?
Dívat se dopředu.
Přepadení!
Štíty doprostřed!
-Štíty! -Štíty!
-Odkud přišli? -Ze všech stran!
Lukostřelci, za mnou!
Udeří tvého bratra.
-Nabíjet! -Nabíjet!
Dej rozkaz, až budu krytý.
Zůstaň dole!
Šípy!
Hlídej si záda!
Slez ze mě!
-Zaútočte na ně! -Chraňte Davida!
Tady! Do útoku!
Vemte si jejich meče!
Jonatáne!
Zpátky! Zpátky ke stromům!
-Ústup! -Ústup!
Ústup!
Ustupte! Ke stromům!
Za nimi!
Kdo to byl?
Jsi v pořádku?
Oazi. Zvedni svůj meč.
Ne.
Hej!
Je lehký jako pírko.
Přesto je tak silný.
To byl můj meč.
Vyměníš ho?
Prohledej mrtvé.
Eliabe.
Příště už neodporuj mým rozkazům.
Tak mi neříkej, co mám dělat.
Podívejte se.
-Další dřevěné uhlí. -Ano.
Uhlí, které se nedostane zpět do pelištejské kovárny.
Jsou to démonické meče.
Davide, myslíš, že jsou ty meče prokleté?
Další je tady!
Ne, nemyslím.
Dobře.
Pokaždé, když se s těmito zbraněmi setkáme, jsou silnější a lehčí.
Všichni Pelištejci jsou jimi vyzbrojeni.
Bůh je mocný.
Navíc jsem držel mnohem dokonalejší než tento.
Je to těžké.
Já vím. Ale je to důležité.
Píšete…
Psaní je způsob, jak si pamatujeme, co bylo před námi.
Jako velké příběhy o Jákobovi,
Mojžíšovi a Noemovi.
A kdo ví, třeba jednou takový příběh napíšete.
Napsala bych příběh o Davidovi.
Zabijáku obrů.
Ten by byl velmi zajímavý.
Zajímá mě, jak skončí.
David!
Saul pobil své tisíce!
David své desítky tisíc!
Zabiják obrů!
David své desítky tisíc!
Saul pobil své tisíce!
David své desítky tisíc!
Saul pobil své tisíce!
David své desítky tisíc!
David!
Už je to dlouho.
Kdy mi odpustíš?
To ty jsi opustila naše lože.
Chceš něco říct?
Určitě bys nepřišla až do této části paláce, kdybys nechtěla.
Saul pobil své tisíce!
David své desítky tisíc!
David!
Měli by skandovat tvoje jméno.
A po tobě tvého syna.
Skandují mé jméno.
Zabil jsem své tisíce.
David své desítky tisíc.
Ano. David.
David!
David.
David!
David.
Kdyby mohli, korunovali by toho kluka ještě dnes.
Rozeštval tvé dcery
a teď tě zastiňuje v očích tvého lidu.
Představuje hrozbu.
-Proč to nechceš vidět? -Dost.
Tvé podezření je jedem pro mě i pro všechny v tomto paláci.
Mé podezření je štítem pro tebe a tvůj trůn.
Čím dřív si to uvědomíš, tím lépe.
David!
Náš hrdina se vrací.
Další vítězství, jak mi řekli.
Máme o čem mluvit.
Nutně potřebujeme plán na svatbu.
Ano, ale jindy, prosím.
Rád bych si odpočinul.
Ano, samozřejmě.
Je čas přestat bojovat o dřevěné uhlí.
Začít kovat naše vlastní meče, aby se jim vyrovnaly.
Ukovat zbraně této kvality vyžaduje velké množství tepla.
Pelištejci by neobětovali tolik životů
při útocích na naše uhelné doly.
David přísahá, že Goliášův meč je ještě silnější.
Pokud máme mít šanci, potřebujeme tu zbraň.
A znalosti s tím spojené. Víš, co se s ní stalo?
NÓB – MĚSTO KNĚŽÍ
Buďte zdráv, vrchní veliteli.
Co děláte ve městě kněží?
Máte tu něco v držení.
Přinesl to sem tvůj otec. Musím to vidět.
Nařídil mi to neukazovat.
Jak jsem mu nařídil.
Snažil jsem se rozluštit, co je na něm vyryto.
Pelištejnské znaky?
Většinou. Ale některé jsou mnohem starší.
Domnívám se, že egyptské.
„Bůh.
„Meče.“
Možná „Bůh a meče“.
Ne.
Ne, „Bůh mečů“.
Je to podpis.
Děkuji.
To není špatné.
Může být lepší.
Dobře.
Tady je ten lev.
Můžu se na něco zeptat?
Jaký je to pocit…
být pomazán?
Jako Jozue? Samson?
Jako byl můj otec?
„Je.“ Tvůj otec je pomazaný.
Ne, nemusíš to vysvětlovat.
A řekni mi pravdu.
Jaký je to pocit?
Silný.
Jako oheň.
Nebo prudký vítr.
Stávám se…
něčím víc.
Vše, co cítím, je umocněné.
Vášeň. Radost.
Dokonce i hněv.
Děsí mě to.
Bojím se, že ztratím kontrolu.
Nemůžu o tom s nikým mluvit.
Možná kromě tebe.
Nikdo to nechápe.
Ani já to nechápu.
Někdy mám pocit,
že být pomazaný znamená být sám.
Nejsi sám, Davide.
Je mi líto, že na tebe trůn nepřejde, jak by měl.
Ahoj, princezno.
Davide.
Slyšel jsem, že učíš děti číst,
jako jsi učila mě.
Víš, jak miluji slova.
Chybí mi tvůj zpěv.
Často jsem sedávala právě na tomto balkoně a poslouchala tvoje ranní modlitby.
Tvá sestra to srovnává s kohoutem.
Ano. Ráda spí.
Mám pro tebe dárek.
Začal jsem psát vlastní písně,
i když někdy mám pocit, že slova jsou od…
Samotného Boha?
Ano.
Chci ti to dát.
„Hospodin je můj pastýř.
„A nebudu mít nedostatku.
„Dopřává mi odpočívat na zelených pastvinách.
„Vede mě k tichým vodám.
„Obnovuje mou duši.“
Je to krásné, Davide.
Napadlo mě, že ji napíšu o pastýři.
To je to, co znám.
A napíšeš milostnou píseň pro mou sestru?
Ne.
Píšu jen to, co je pravda.
Moje rány se stále hojí.
Nechci je znovu otevírat.
-Míkol… -Ráda jsem tě viděla, veliteli.
Velebím Adonaje, ať jsi v bezpečí.
Vyhýbáš se mi.
Merob, Pelištejci nemají zájem na našem manželství, ať už je šťastné, nebo ne.
Musím vybojovat bitvy,
-být hoden tohoto Domu. -Přestaň.
Zdržuješ. Vymlouváš se.
Byl jsi dlouho pryč a chránil nás před nepřáteli.
Už jsem čekala dost dlouho.
Chápu, že k mé sestře stále něco cítíš.
Vidím to.
Míkol se přes to přenesla.
Je šťastnější. Jde svou vlastní cestou.
A ty…
Jsi natolik schopný voják, že víš, že nemůžeš pochodovat pozpátku.
Nastal čas splnit otcovo přání.
Je třeba určit datum.
Souhlasíš?
Jsem králův služebník.
Perfektní.
Když jsem byl v Endoru, byl tam jeden muž.
Mistr kovotepec.
Říkal si „Bůh mečů“.
Endor?
Abnere.
Čarodějnice tam prováděly rituály na jeho zbraních.
Skutečná síla ale pramenila z jeho řemeslné zručnosti.
Myslím, že objevil zcela nový kov.
Takový, který by zničil i ten nejlepší bronz.
Můj králi, musíme toho muže najít.
Věřím, že ho přesvědčím, aby nás naučil, jak tyto zbraně kovat.
Vojsko ho přesvědčí.
Ne. Pokud naše vojska vyrazí na Endor,
ten muž zmizí dřív, než pronikneme branami města.
Tohle není práce pro vojsko.
Ale pro hrstku mužů.
Potom bys neměl být jedním z nich.
Můj králi.
Saule…
Nikdo nezná Endor tak jako já.
Ano.
Toho se obávám.
Je to bezprávné, bohem zapomenuté místo.
-A s tvou minulostí tam… -Já vím.
-Všechno je minulostí. -Abnere…
Všechno je to minulost.
Nyní je důležitá budoucnost.
A abychom ji zajistili, musíme najít tohohle Boha mečů.
Proč se na mě díváš?
Všiml jsem si.
Poslední dobou se zdá, že bojuješ nejen s nepřítelem.
S kým bych měl bojovat?
Zápasíš s Bohem. Jako Jákob ve starých příbězích.
S Bohem?
Ano.
Ano. Bojoval bych s ním, kdybych ho našel.
Ne, Eliabe. Je zjevně s Davidem.
Proč jsme oblečeni jako kupci?
Myslím, že z nás udělal zvědy.
A to je problém?
Ano. Jsem hrozný zvěd.
Postarám se o věci tady
a ty promluvíš s…
Přečtu to a zjistím, co v tom je.
Zdravím.
Co se děje?
Ten člověk se mi nelíbí.
A nechápu, proč mu tvůj otec věří.
Doeg?
Ne, nevěříme mu. Ale je užitečný.
Každé zvíře, které útočí tvým jménem, jednoho dne zaútočí i na tebe.
Já jen…
Mám obavy.
To teď děláme?
Co?
Strachujeme se o sebe.
To je milé.
Co to je?
Večeře.
Ne, tohle. Vypadáš tak šťastně.
Je to velmi znepokojivé.
Máš prý také radostné zprávy.
Co se děje?
David a Merob stanovili datum svatby.
Gratulace.
Děkuju.
Město Endor.
Útočiště pro vrahy, odpadlíky, dezertéry a zločince.
ENDOR – NA SVAZÍCH MÓRE
Buďte ve střehu.
Cokoli uslyšíte nebo uvidíte, berte s klidem.
Neukazujte pohoršení.
Musíme na sebe upoutat co nejméně pozornosti.
Promiňte, veliteli.
Co tady děláme?
Jsme sidonští obchodníci, kteří se snaží vydělat na svém zboží.
Zab ho! Bodni ho!
To je vše, co potřebuješ vědět, a mluvení nech na mně.
Abnere.
Slyšel jsem, že jsi mrtvý.
Zabit Goliášem v bitvě u Ely.
Co tě přivádí zpátky sem, kde tě nikdo nechce vidět?
Hledám muže.
Kováře.
Jménem „Bůh mečů“.
Toto je jeho značka.
Tady můj přítel
zná každou osobu a každý cenný předmět ve městě.
Prodal by i vlastní dceru za stříbrný šekel.
Dvacet pět.
Sedmdesát pět.
Padesát. A jestli se budeš hádat, nedožiješ se dalšího vyjednávání.
Vidím, že ses nezměnil, Abnere.
Vrchní velitel Izraele.
Tvá matka musí být tak pyšná.
Už nikdy nemluv o mé rodině.
Nyní nás zaveď k Bohu mečů.
A přitom mi řekneš všechno, co o něm víš.
Pojďte za mnou.
Vzpomínám si, jak jsem si vybírala šaty.
Látky nebyly tak luxusní.
Ale city byly jemnější než nejjemnější hedvábí.
Jsi si jistá, že to je to, co chceš?
Samozřejmě. Proč bych neměla?
Sňatek pro moc a postavení
bez citu může přijít draho.
-Ty to zjevně snášíš s lehkostí. -S lehkostí?
S lehkostí ne.
Víš, matko,
jestli jsem se od tebe něco naučila, tak to, že láska…
je dobrá jen k tomu, aby člověka oslabila.
Tohle jsem neměla v úmyslu tě naučit.
Poslouchat mi nikdy moc nešlo.
Jsem si toho vědoma.
Chtěla jsem ti něco dát.
Abys věděla, že jsem pořád s tebou.
Je krásný.
Líbí se ti?
Je překrásný.
Respektuji tvoje rozhodnutí.
Jestli je to tvé rozhodnutí,
musíš se obrnit odhodláním.
Nikdy si nebudeš moct dopřát slzy.
Nikdy.
A já tvého otce miluji.
Pořád?
Pořád.
Řekni mi, má drahá…
jak se mají mé dcery?
Už se usmířily?
Hledají cestu, můj králi.
Nikdo nedokáže způsobit bolest jako vlastní rodina.
Čas zahojí každou ránu.
Kromě těch, které hnisají.
Polož na misku vah jediný šekel a sleduj, jak se tvůj osud změní.
Dnes je noc, kdy se měď mění ve stříbro
a stříbro ve zlato!
Bratře, tohle je nejlepší den mého života.
Máš šekel?
Ne. Když jsme hráli naposledy, prohráls mého koně.
-Bratře. -Oazi.
Hadi mají hlad.
-Vsaďte si. -Bude nápadné, když to neuděláme.
Děkuju. Zdvojnásobím ti peníze.
Vsaďte si!
Ty se mi už nevrátí, že ne?
Rozhodně ne.
Uzavřete poslední sázky.
A držte si odstup.
To je on.
Vypusť hady.
Ano!
Ano, dělej.
-Ne! -Ne!
Možná máš pravdu, Uriáši.
Možná mám slabou mysl.
Na toho bych si taky vsadil.
Ne, nevsadil.
Bože mečů. Urazili jsme dlouhou cestu, abychom tě našli.
Opravdu?
Možná nám můžeš pomoci.
Slyšeli jsme, že umíš zacházet s kovem ještě lépe než s hady.
Určitě si můžete dovolit tenhle rozhovor?
Zaplatíme ti dvojnásobek, co Pelištejci
zaplatili za obrův meč.
To byl kvalitní meč.
Žádný se mu nevyrovná.
Přesně.
Pojďte se mnou.
Pojďte. Pojď sem. Blíže.
Železo.
Samotný název znamená tvrdost a sílu.
Proč je mnohem pevnější než bronz?
Je to dovednost.
Vyšší teploty vytvářejí pevnější kov.
Pokud se jich vyrábí stovky,
je k tomu potřeba obrovské množství paliva.
Dřevěné uhlí.
Pelištejci uctívají mnoho svých bohů.
Náš lid uctívá jednoho Boha.
Ale já uctívám jen toto.
Tohle rozhoduje o osudu člověka.
Chci, abys s námi šel do Gibeje.
Nauč nás vyrábět tisíce těchto železných zbraní.
Utekl jsem Pelištejcům,
protože jsem nechtěl být zavřený v jejich kobkách.
Proč si myslíš že chci být zavřený u vás?
Vím, že ta čepel není jediné, co tě zajímá.
Tvoje dcera.
Vím, že je otrokyní Edomitů.
Vím, jak se jmenuje.
Batšeba.
Vzali ti ji, aby vyrovnala tvé dluhy.
Vím, kde ji můžeš najít.
Vrať se s námi do Gibeje.
Nauč nás vyrábět tyhle zbraně.
A znovu uvidíš její tvář.
Ne.
Vezmu to.
Přepadení!
Pozor!
Joábe.
Nejel jsi s Abnerem?
Nařídil mi zůstat.
Abner a já jsme se v poslední době nepohodli.
A taky jsem slyšel, že nabízíš lekce čtení.
Ale ty už umíš číst.
Dobrý postřeh.
Asi si říkáš, že jsem cestoval zbytečně.
Co tě trápí?
Jak to myslíš?
Nijak.
Ne, jak to myslíš?
Odpusť, princezno, ale…
tvoje ruce.
Všiml jsem si, že to děláš, když máš starosti.
Máš ve zvyku sledovat každou maličkost, kterou lidé dělají?
Jen ty zajímavé.
Jde o Davida.
Strachuji se, kdykoli odejde.
Uvědomuješ si, že se chystá oženit s tvojí sestrou?
Určili datum svatby, nebo ne?
Nemůžu si pomoct.
Má mé srdce.
Obávám se, že vždycky bude.
Joábe, uděláš pro mě něco?
Cokoliv.
Ochraňuj ho.
To už dělám.
Kesío.
Doegu. Neměl bys tu být.
Myslíš v prostorách služebnictva?
Všichni někomu sloužíme.
Oba hledáme příležitosti.
Nevypadáš dobře.
Mám zavolat stráže?
Ne. Potřebuji vědět, jak se král vyléčil ze svého prokletí.
A jak to mám vědět?
V tomto paláci není tajemství, které by se nedostalo k mým uším.
Nemůžu ti pomoct.
Nemůžeš? Nemůžeš, nebo nechceš?
Musím ti připomínat, že to já jsem tě sem přivedl?
Zachránil jsem tě, Kesío.
Zachránila jsem se sama.
Doegu, nechci s tebou mít nic společného.
Možná si promluvím s králem o zvěstech, které slyším.
Možná si s ním promluvím a budu sledovat, jak přijdeš o hlavu.
Dostala jsem se mimo tvou kontrolu, Doegu.
Teď je tvůj život v rukou mé libovůle.
Styď se.
Proboha.
Na kolena, Izraelité!
Nechte mě!
Klekám před Bohem, nikoli muži.
Ne před mužem.
Před kněžkou Ela,
paní Baala, sestrou Ašery.
Pokleknete před Čarodějkou z Endoru.
-Co je to? Co to… přichází? -Hej!
A ty jsi říkal, že se nikdy nevrátíš domů.
Zdravím tě, matko.
Řekni mi, Abnere,
myslel sis, že k tobě ztratí respekt?
Nebo by se tě snad začali bát?
Mám tolik důvodů tě zabít.
Za odmítání obětí našim bohům.
Za to, že jsi seděl po boku krále, když zakázal čarodějnictví.
Nebo za zabití dcery Endoru,
abys zakryl hříchy svého Domu.
Ano.
Stačí kterýkoli z nich.
Zeptejte se mého syna
a on vám řekne, proč se mě lidé opravdu bojí.
Mluvím s mrtvými.
Ukazují mi mnoho věcí.
Nebojím se tvých laciných triků.
Řekni mi, synu Judův…
topí se stále tvé svědomí v krvi
nevinné rodiny, kterou jsi povraždil?
Slýchám jejich nářek.
Stejný, který tě pronásleduje v noci.
Syn Saulův.
Korunní princ Izraele.
Když se podívám do tvé budoucnosti, nevidím vůbec nic.
Život, který byl předčasně ukončen.
Jaké to je, princi,
vědět, že koruna určená pro tvou hlavu bude sedět na jiné?
Koruna připadne tomu, kdo si ji zaslouží.
To mi stačí.
Co jsi sem přivedl, Abnere?
Kdo jsi?
Ty mluvíš s mrtvými.
Já mluvím s jejich stvořitelem.
A On tě vidí
skrze mě.
Jmenuji se David.
Máš velkou moc.
Přesto jsi oslaben lží.
Až budeš konečně žít v pravdě,
běda čarodějnici nebo králi, kteří se ti pokusí postavit do cesty.
Tvá moc zlomí lidi kolem tebe.
A tvůj Dům nikdy nepozná mír.
Nechte je jít. Všechny.
Nechci mít na rukou jejich krev.
Ale ještě jedna věc, Abnere.
Brzy přijde den, kdy bude Saulův Dům poražen.
Ne zvenčí.
Rozpadne se zevnitř.
A ty se budeš bezmocně dívat,
až naposledy vydechneš.
MĚSTO GAT – ÚZEMÍ PELIŠTEJCŮ
Velmi působivé.
Armáda s takovými zbraněmi Hebrejce rozdrtí.
Postoupíme za pohraniční vesnice
a pak Izrael rozporcujeme.
Už dělíš kořist ze svého vítězství, Achiši?
Jako se pes vrací ke svým zvratkům,
tak i hlupák opakuje svou pošetilost.
Celá Pelištea stále krvácí po tvém posledním slibu vítězství.
Tehdy to byli obři.
Teď potřebuješ víc mečů.
A chceš jich tisíce.
Všechny placené na mé náklady.
Naše společné náklady.
Kolik přesně času a stříbra to bude vyžadovat?
Tolik, kolik bude třeba.
Najdu si vlastní kováře a budu bojovat ve vlastních válkách.
Možná proti tobě.
Děkuji ti za ten dar.
Ale já nejsem hlupák.
Ne, jsi velký a moudrý král.
Jehož čas vypršel.
Dagonore!
Chceš, mladý princi,
aby tě potkal osud tvého otce?
Nebo se přidáš k nové generaci králů?
Přidám se k vám.
Dobře.
Pak budeš mít otcův trůn.
A třetinu Izraele.
Ať žije král Chanún.
Už mi neodporuj.
Oba jsme králové.
Prostě jsem odstranil překážku.
Byl králem Pelišteje.
A teď už není.
No tak, Achiši, moc přemýšlíš.
Jen abys věděl,
jestli lžeš o mé dceři, zabiju tebe,
tvou matku i tvé muže.
A vyrobím tisíc pelištejských mečů, abych vás naštval všechny.
Dostaneš vše, co ti bylo slíbeno.
Poslouchejte.
Vše, co čarodějnice řekla, má zneklidnit vaši mysl,
zasít v Izraeli nedůvěru a chaos.
Nikdy o tom nikomu neříkejte.
Musíme si promluvit.
Do toho.
Kdy se přestaneš chovat jako blázen?
Náš bratr byl pomazán věštcem.
Opakovaně se osvědčil v boji.
A včera večer nám všem zachránil život před tou čarodějnicí.
Náš bratr je nebezpečný sobě i zbytku naší rodiny.
Ne, Eliabe. Ty nemáš problém s Davidem. Jde o tebe samotného.
Otevři oči.
Tak už nebudeš hrdinou naší rodiny.
Smůla.
Víš, kdo udělal z Davida hrdinu?
Bůh.
To je rouhání.
Pouhá představa, že zná náš osud.
Ale když viděla pravdu o tobě…
Přiznám se, že mám obavy o svou budoucnost.
Jonatáne, nikdo z nás neví, co nás skutečně čeká.
Ale v jedné věci měla pravdu.
Musíme žít ve své pravdě.
A to znamená vážit si světla každého nového dne.
Bůh nám nedává žádný příslib dalšího.
A po vší té temnotě…
Pojedu vstříc světlu.
A pokud se dá najít láska,
musím si ji užít, dokud ještě můžu.
Jonatáne.
Co tady děláš?
Co teď budeme dělat?
Můj králi.
Davide.
Byla mise úspěšná?
-Vrátili jste se s Bohem mečů? -Ano, vrátili.
Nejprve vám však musím říci něco jiného.
Mluv.
Nemůžu…
Nevezmu si Merob.
Nechci vám odporovat, ale znám pravdu.
Kdyby mě opravdu milovala a já ji, poslechl bych vás.
Ale ve svém srdci vím, že nemůžeme být spolu.
A pokud si nepřejete, abych byl s Míkol, budiž.
Koneckonců, kdo jsem já, abych byl královým zetěm.
Co tím chceš říct, Davide?
Rozhodl ses…
odmítnout můj příkaz?
Rozhodl jsem se žít v pravdě.
Nechť král žije navěky.
Davide!
Synu Jišaje.
Rozhodnutí mají následky.
Stejně jako lži.
Bůh řídí osud člověka.
Dělejte, co musíte.
Překlad titulků: Daniel Kallmunzer
Kreativní dohled: Ludmila Vodičková álovým zetěm.