Tidligere i House of David…
Med fem forenede hære rider vi mod Saul.
Der er ingen leder blandt os, der kan anføre de fem hære.
Bestemt ikke dig.
Jeg bliver sendt på en mission med Joab.
Det må være vigtigt.
Hvad gør vi?
Vi skal fjerne truslen og hele hans slægt.
Ingen må overleve.
Løb! Stik af, min søn.
Vi er egoistiske.
Mychal, lad nu være.
Jeg har besluttet mig.
Du skal gifte dig med Mirab. Og det må jeg leve med.
Vi har mistet tolv mand, David.
Hver død filister havde en.
Kul.
Du lovede mig jernsværd lige så fine som Goliats.
Jeg behøver tid, min konge. Og mere materiale.
For dit mod
får du kommandoen over tusind mand!
Tror du virkelig, David kan lede en hær?
Det er klogt at bruge David til at forene vores folk.
De elsker ham.
ÉT ÅR EFTER GOLIAT
KAMPE MOD FILISTRENE FORTSÆTTER I DE YDRE TERRITORIER
De retfærdige vil blomstre som en palme.
De vil vokse som Libanons ceder…
…plantet i Herrens hus…
De vil blomstre i vor Guds forgårde.
Derved vil jeg vide, at du er tilfreds med mig.
Fordi mine fjender ikke besejrer mig.
Lad dem ikke besejre mig.
Den store kriger.
Jonathan.
Og du skriver stadig digte.
Året er gået alt for hurtigt.
Se dig. Al denne tid, og du kan stadig ikke gro et skæg.
Jeg har prøvet.
Alt vel?
Jeg er træt af at høre om dine mange sejre.
Jeg kan tabe et par for at lette din byrde.
Hvordan har hun det?
Mychal.
Hun holder sig beskæftiget.
Hun underviser børn nu.
Ja?
Og resten?
Et hus i splid kan være…
…et ubehageligt sted.
Og hvad med Sara?
Jeg tænker stadig på hende, selv efter al denne tid.
Men hendes hjerte er bundet af sorgen over hendes brors død.
Hun kan ikke give slip.
Smerten bag os står ofte i vejen for glæden forude.
Hvad kan vi så gøre?
Vi kan se fremad.
Baghold!
Skjolde til midten nu!
-Skjolde! -Skjolde!
-Hvor kom de fra? -Alle sider!
Bueskytter, vær klar!
De rammer din bror.
-Spænd buerne! -Spænd buerne!
Giv ordren, når jeg er dækket.
Bliv nede!
Pile!
Pas på ryggen!
Fjern dig fra mig!
-Angrib! -Beskyt David!
Her! Angrib!
Tag deres sværd!
Jonathan!
Tilbage til træerne!
-Tilbage! -Tilbage!
Tilbage!
Fald tilbage til træerne!
Efter dem!
Hvem var dét?
Er du okay?
Oaz. Hæv dit sværd.
Nej.
Hey!
Let som en fjer.
Og dog så stærkt.
Det var mit sværd.
Vil du erstatte det?
Gennemsøg selv ligene.
Eliab.
Gå ikke imod mine ordrer igen.
Så giv mig ikke ordrer.
Se her.
-Mere trækul. -Ja.
Og det når ikke tilbage til en filister-smedje.
Dette er dæmoniske sværd.
David, tror du, de her sværd er forbandede?
Nej.
Godt.
Hver gang vi møder de her våben, er de stærkere og lettere.
Filistrene er alle bevæbnede med dem.
Gud vilje ske fyldest.
Jeg har mærket langt bedre end dette.
Det er svært.
Jeg ved det, men det er vigtigt.
Du skriver…
Skrift er vores måde at huske fortiden.
Som de store fortællinger om Jakob,
Moses og Noa.
Måske en dag vil du skrive sådan en historie.
Jeg ville skrive Davids historie.
Kæmpedræberen.
Det ville være en god én.
Jeg gad vide slutningen.
David!
Saul har dræbt sine tusinder!
David har dræbt titusinder!
Kæmpedræberen!
David, hans titusinder!
Saul har dræbt tusinder
David har dræbt titusinder!
Saul har dræbt tusinder!
David har dræbt titusinder!
David!
Der er gået tid nok.
Hvornår tilgiver du mig?
Du forlod vores seng.
Har du noget at sige?
Du var næppe kommet hele vejen til denne side af paladset uden grund.
De burde råbe dit navn.
Og din søn efter dig.
De råber mit navn.
Jeg har dræbt tusinder.
David har dræbt titusinder.
Ja. David.
David!
David.
David!
David.
De ville krone den dreng i dag, hvis de kunne.
Han har skilt dine døtre ad,
og nu overskygger han dig i dit folks øjne.
Han er en trussel.
-Hvorfor nægter du at se det? -Stop.
Din mistænksomhed er gift for mig og alle i paladset.
Min mistænksomhed er et skjold for dig og din trone.
Jo før du indser det, jo bedre.
David!
Vores helt er tilbage.
Flere sejre, siger de.
Vi har meget at tale om.
Vi har hårdt brug for en bryllupsplan.
Ja, men en anden gang.
Jeg vil gerne hvile.
Ja, selvfølgelig.
Vi må stoppe med at slås om trækul
og smede vores egne sværd, der kan måle sig med disse.
Det må kræve meget varme at smede våben af denne kvalitet.
Ellers ville de ikke ofre så mange liv
på at røve vores kulminer.
David sværger, at Goliats klinge er endnu stærkere.
For at have en chance, skal vi have det våben.
Og den bagvedliggende viden. Ved du, hvad der blev af det?
NOB PRÆSTERNES BY
Vær hilset, kommandant.
Hvad laver du i præsternes by?
Du har noget her.
Noget, din far bragte hertil. Jeg må se det.
Han forbød mig at vise det.
Som jeg sagde til ham.
Jeg prøver at tyde, hvad der er ridset i det.
Filistinske tegn?
For det meste. Men nogle er langt ældre.
Egyptiske, tror jeg.
"Gud.
Sværd."
Måske "Gud og sværd."
Nej.
Nej, "Sværdenes gud."
Det er en underskrift.
Tak.
Ikke værst.
Kunne være bedre.
Flot.
Som løven.
Må jeg spørge om noget?
Hvordan føles det…
…at være salvet?
Som Joshua? Samson?
Som min far blev?
"Er." Din far er salvet.
Du behøver ikke forklare.
Bare sig mig sandheden.
Hvordan føles det?
Mægtigt.
Som ild.
Eller en susende vind.
Jeg bliver mere…
…noget.
Alt, jeg føler, forstærkes.
Lidenskab. Glæde.
Selv raseri.
Det skræmmer mig.
Jeg frygter at miste kontrollen.
Jeg kan ikke tale om det.
Måske med dig nu.
Ingen forstår det.
Jeg forstår det ikke.
Sommetider føler jeg, at…
…at være salvet er at være alene.
Du er ikke alene, David.
Jeg beklager, tronen ikke tilfalder dig, som den burde.
Hej prinsesse.
David.
Jeg hørte, at du underviser børn i at læse,
som du lærte mig.
Du ved, jeg elsker ord.
Jeg savner at høre dig synge dem.
Jeg sad ofte på altanen og lyttede til dine morgenbønner.
Din søster kalder det hanegal.
Ja. Hun er glad for sin søvn.
Jeg har en gave til dig.
Jeg er begyndt at skrive sange,
selvom jeg sommetider føler, at ordene er fra…
Gud selv?
Ja.
Jeg ville give dig denne.
"Herren er min hyrde.
Og jeg mangler intet.
Han lader mig ligge i grønne enge.
Han leder mig til stille vande.
Han giver min sjæl styrke."
Det er smukt, David.
Det handler om en hyrde.
Det kender jeg til.
Vil du skrive en kærlighedssang til min søster?
Nej.
Jeg skriver kun sandhed.
Mine sår heler stadig.
Jeg vil ikke rive dem op.
-Mychal, jeg… -Godt at se dig, kommandør.
Gudskelov, du er i god behold.
Du undgår mig.
Mirab, filisterne har ingen interesse i vores ægteskab, lykkeligt eller ej.
Jeg har flere slag,
-før jeg er huset værdig. -Stop.
Du trækker tiden ud. Du finder på undskyldninger.
Du har været væk i mange årstider for at kæmpe.
Jeg har ventet længe nok.
Jeg forstår, du stadig har følelser for min søster.
Det kan jeg se.
Men Mychal er kommet videre.
Hun er lykkeligere. Hun går sin egen vej.
Og du…
Du er modig nok som soldat til at vide, du ikke kan blive ved at gå tilbage.
Så tiden er kommet til at ære min fars ønsker.
Vi må sætte en dato.
Enig?
Jeg tjener kongen.
Perfekt.
Da jeg var i Endor, var der en mand.
En mestersmed.
Han kaldte sig "Sværdenes gud."
Endor?
Abner.
Heksene der udførte ritualer over hans våben.
Men den egentlige kraft kom fra hans håndværk.
Jeg tror, han har opdaget et helt nyt metal.
Et, der knuser selv den fineste bronze.
Min konge, vi må finde ham.
Jeg tror, jeg kan overtale ham til at lære os at smede disse våben.
Hæren overbeviser ham.
Nej. Hvis vores hær marcherer mod Endor,
så forsvinder manden, før vi overhovedet når byen.
Ikke en opgave for en hær.
Kun en håndfuld mænd.
I så fald bør du ikke være en af dem.
Min konge.
Saul…
Ingen andre kender Endor som jeg.
Ja.
Det er, hvad jeg frygter.
Det er et lovløst, gudsforladt sted.
-Og med din fortid der… -Jeg ved det.
-Det er fortid. -Abner…
Det hele er bag mig.
Nu gælder det fremtiden.
For at sikre den må vi finde denne Sværdenes gud.
Hvorfor kigger du?
Jeg har bemærket…
Du lader til at bekæmpe mere end blot fjenden.
Hvad dog?
Du brydes med Gud. Som Jakob i de gamle historier.
Gud?
Ja.
Ja. Jeg ville slås med ham, hvis jeg kunne finde ham.
Nej, Eliab. Han er tydeligvis med David.
Hvorfor er vi klædt som købmænd?
Jeg tror, han har gjort os til spioner.
Er det et problem?
Ja. Jeg er en elendig spion.
Jeg tager mig af det her.
Du tager kontakten…
Jeg læser det og ser an. Okay.
Goddag.
Hvad er det?
Ham kan jeg ikke lide.
Jeg forstår ikke, at din far stoler på ham.
Doeg?
Vi stoler ikke på ham. Men han er nyttig.
Ethvert dyr, der angriber på dine vegne, vil en dag vende sig mod dig.
Jeg er bare…
Jeg er bekymret.
Gør vi det nu?
Hvad?
Bekymrer os for hinanden?
Det er sødt.
Hvad er det her?
Aftensmad.
Nej, det her. Du ser så glad ud.
Det er foruroligende.
Jeg hører, du selv har godt nyt.
Hvad dog?
David og Mirab har sat en dato.
Tillykke.
Tak.
Byen Endor.
Et tilflugtssted for mordere, afhoppere, desertører og forbrydere.
ENDOR PÅ MOREHS SKRÅNINGER
Vær på vagt.
Tag alt, du hører eller ser, med ro.
Bliv ikke stødt.
Vi skal vække så lidt opmærksomhed som muligt.
Tilgiv mig.
Hvad laver vi her?
Vi er købmænd fra Sidon, der vil sælge vores varer.
Dræb ham! Stik ham!
Det er alt, du behøver at vide. Lad mig føre ordet.
Abner.
Jeg hørte, du var død.
Dræbt af Goliat i slaget ved Elah.
Hvad bringer dig tilbage hertil, hvor ingen vil se dig?
Jeg leder efter en mand.
En smed.
Ved navn "Sværdenes gud."
Det er hans mestermærke.
Min ven her
kender alle og alt af værdi inden for bymurene.
Han ville sælge sin egen datter for en sekel sølv.
Femogtyve.
Femoghalvfjerds.
Halvtreds. Og hvis du anfægter det, bliver det for sidste gang.
Du har ikke ændret dig, Abner.
Israels øverste kommandør.
Din mor må være stolt.
Nævn aldrig min familie igen.
Før os til Sværdenes gud.
Og undervejs så fortæl mig alt, du ved om ham.
Følg mig.
Jeg husker, da jeg valgte min kjole.
Stofferne var ikke så fine.
Men følelserne var blødere end den fineste silke.
Er dette virkelig, hvad du vil?
Selvfølgelig. Hvorfor dog ikke?
Et ægteskab for magt og status,
hvor følelserne ikke er med, kan have omkostninger.
-Du klarer det vist nemt. -Nemt?
Ikke nemt.
Du ved, mor,
hvis jeg har lært noget af dig, så er det, at kærlighed…
…kun gør én svag.
Det var aldrig det, jeg ville lære dig.
Jeg var aldrig god til at lytte.
Det ved jeg.
Jeg ville give dig noget.
Så du ved, jeg altid er hos dig.
Den er smuk.
Kan du lide den?
Jeg er vild med den.
Jeg respekterer din beslutning.
Men hvis dette er dit valg,
skal du være stålsat.
Du får aldrig lov at græde.
Aldrig.
Og jeg elsker virkelig din far.
Stadig?
Stadig.
Sig mig, min kære…
Alt vel med mine døtre?
Har de sluttet fred?
De finder vej, min konge.
Ingen kan såre én som ens egen familie.
Tiden læger alle sår.
Bortset fra dem, der rådner.
Læg én sekel på vægten, og se din lykke vende.
I nat bliver kobber til sølv,
og sølv til guld!
Bror, dette er den største dag i mit liv.
Har du en sekel?
Nej. Sidst vi spillede, spillede du min hest væk.
-Bror. -Oaz.
Slangerne er sultne.
-Sats. -Ellers vækker vi opsigt.
Tak, bror. Jeg fordobler dine penge.
Sats nu!
Den får jeg ikke tilbage, vel?
Bestemt ikke.
Sidste indsatser.
Og hold afstand.
Det er ham.
Slip slangerne løs.
Ja!
Ja, kom så.
-Nej! -Nej!
Du har nok ret, Urias.
Jeg er letpåvirkelig.
Jeg havde gjort det samme.
Nej, du havde ej.
Sværdenes gud. Vi har rejst langt for at finde dig.
Jaså?
Måske kan du hjælpe os.
Vi hører, du er endnu dygtigere med metal end med slanger.
Har du råd til den her snak?
Vi betaler det dobbelte af filistrene
for kæmpens sværd.
Det var et fint sværd.
Det er uden mage.
Netop.
Følg mig.
Kom. Kom nærmere.
Jern.
Navnet betyder hårdhed og styrke.
Hvorfor er det så stærkt?
Dygtighed.
Højere temperaturer giver stærkere metal.
Hvis du laver hundredvis af dem,
må det kræve enorme mængder brændstof.
Trækul.
Filistrene tilbeder mange guder.
Vores folk tilbeder én Gud.
Men jeg tilbeder kun dette.
Dette afgør menneskets skæbne.
Kom med os til Gibea.
Lær os at smede disse jernvåben i tusindvis.
Jeg er flygtet fra filisterne,
for jeg gad ikke spærres inde i deres fangehuller.
Hvorfor tror du jeg vil spærres inde i jeres?
Du går op i mere end blot denne klinge.
Din datter.
Jeg ved, hun er edomit-slave.
Jeg kender hende.
Bathsheba.
Hun blev taget fra dig for at dække din gæld.
Jeg ved, hvor hun er.
Kom med os til Gibea.
Lær os at lave disse våben.
Så ser du hendes ansigt igen.
Nej.
Jeg har det.
Baghold!
Pas på!
Joab.
Red du ikke ud med Abner?
Han bad mig blive.
Abner og jeg har haft nogle skærmydsler på det seneste.
Jeg har også hørt, at du tilbyder læsetimer.
Men du kan allerede læse.
God pointe.
Man kan sige, at jeg kom forgæves.
Hvad går dig på?
Hvad mener du?
Ikke noget.
Nej, hvad mener du?
Undskyld mig, prinsesse, men…
…dine hænder.
Jeg har bemærket, du gør det, når du er bekymret.
Gør du det til en vane at holde øje med alt, hvad folk gør?
Kun de interessante.
Det er David.
Jeg bekymrer mig, når han tager afsted.
Du ved godt, at han snart gifter sig med din søster.
De har sat en bryllupsdato, ikke?
Jeg har intet valg.
Mit hjerte er hans.
Jeg frygter, det er uigenkaldeligt.
Joab, vil du gøre mig en tjeneste?
Hvad som helst.
Beskyt ham.
Det gør jeg allerede.
Kezia.
Doeg. Du burde ikke være her.
Mener du i tjenestefløjen?
Vi tjener alle nogen.
Vi søger begge muligheder.
Du ser skidt ud.
Skal jeg tilkalde hjælp?
Nej. Jeg må vide, hvordan kongen kom af med sin forbandelse.
Hvordan skulle jeg vide det?
Der er ingen hemmeligheder her i paladset, der ikke når mine ører.
Jeg kan intet gøre.
Kan eller vil ikke?
Skal jeg minde dig om, at det var mig, der bragte dig hertil?
Jeg reddede dig, Kezia.
Jeg reddede mig selv.
Doeg, jeg vil ikke have mere med dig at gøre.
Måske bør jeg tale med kongen om det, der hviskes.
Måske bør jeg tale med ham og se dig miste hovedet.
Du styrer mig ikke længere, Doeg.
Nu lever du kun på mine luner.
Du burde skamme dig.
Åh gud.
På knæ, israelitter!
Slip mig!
Jeg knæler for Gud, ikke mennesker.
Ikke en mand.
Til Els præstinde,
Baals elskerinde, Asheras søster.
Knæl for Heksen af Endor.
-Hvad er det, der kommer? -Hey!
Og du sagde, du aldrig ville komme hjem.
Hej mor.
Sig mig, Abner,
troede du, de ville miste respekten for dig?
Eller måske at var de kommet til at frygte dig?
Jeg har mange grunde til at dræbe dig.
For at nægte vores guder ofre.
For at sidde ved kongens side, da han forbød trolddom.
Eller for at have dræbt en datter fra Endor
for at dække over din slægts synder.
Ja.
En af dem er nok.
Spørg min søn,
så fortæller han dig, hvorfor folk virkelig frygter mig.
Jeg taler med de døde.
De viser mig meget.
Jeg frygter ikke dine billige tricks.
Sig mig, søn af Juda,
drukner din samvittighed stadig
efter den uskyldige familie, du slagtede?
Jeg hører deres skrig.
De samme, der hjemsøger dig om natten.
Søn af Saul.
Israels kronprins.
Men når jeg ser ind i din fremtid, ser jeg intet.
Et liv brat afbrudt.
Hvordan føles det, prins,
at vide, at kronen tiltænkt dig tilfalder en anden?
Kronen tilfalder den, der fortjener den.
Det er nok for mig.
Hvad har du bragt hertil, Abner?
Hvem er du?
Du taler med de døde.
Jeg taler med deres skaber.
Og Han ser dig
gennem mig.
Jeg hedder David.
Du har stor magt.
Men en løgn svækker dig.
Når du endelig lever i sandhed,
vil hverken heks eller konge kunne stå i vejen for dig.
Din magt vil knække dem omkring dig.
Og dit hus vil aldrig få fred.
Lad dem gå. Dem alle.
Jeg vil ikke have deres blod på mine hænder.
Men én ting mere, Abner.
Snart vil Sauls hus falde.
Ikke udefra.
Det vil smuldre indefra.
Og du vil se hjælpeløst til,
mens du drager dit sidste suk.
GAT FILISTERNES TERRITORIE
Meget imponerende.
En hær med sådanne våben vil knuse hebræerne.
Vi rykker frem forbi grænsebyerne,
og så parterer vi Israel.
Deler du allerede udbyttet af din sejr, Akisj?
Hunden snuser til sit eget bræk,
som tåben gentager sin dårskab.
Hele Filistia bløder stadig efter dit seneste sejrsløfte.
Dengang var det kæmper.
Nu kræver du flere sværd.
Tusindvis af dem.
Alt sammen for min regning.
For fælles regning.
Hvor meget tid og sølv vil det kræve?
Hvad end, der skal til.
Jeg finder mine egne smede og fører mine egne krige.
Måske mod jer.
Tak for gaven.
Men jeg er ikke et fjols.
Nej, du er en stor og vis konge.
Hvis tid er kommet.
Dagonor!
Nå, unge prins,
vil du lide din fars skæbne?
Eller slutte dig til en ny generation af konger?
Jeg tilslutter mig jer.
Godt.
Så får du din fars trone
og en tredjedel af Israel.
Længe leve kong Hanun.
Trods mig ikke igen.
Vi er begge konger.
Jeg fjernede blot en forhindring.
Han var konge af Filistia.
Og nu er han borte.
Rolig nu, Akish. Du tænker for meget.
Bare vid,
at hvis du lyver om min datter, så dræber jeg dig,
din mor og dine mænd.
Og lave tusind sværd til filisterne blot for at håne jer.
Du får alt, du blev lovet.
Mænd, hør her.
Alt, den heks sagde, har til formål at forurolige jer,
at så mistro og kaos i Israel.
Nævn det aldrig for nogen.
Vi må tale sammen.
Sig frem.
Hvornår kommer du til fornuft?
Vores bror er blevet salvet af profeten.
Han har bevist sit værd i kamp igen og igen.
Og i går aftes reddede han os alle fra heksen.
Vores bror er til fare for sig selv og resten af familien.
Nej, Eliab. Dit problem er ikke med David. Det er mig dig selv.
Åbn dine øjne.
Du kan ikke være helten i vores familie længere.
Bare ærgerligt.
Ved du, hvem der valgte David?
Det gjorde Gud.
Det er blasfemi.
Tanken om, at hun kender vores skæbne.
Men hvis hun kunne se sandheden om dig…
Jeg bekymrer mig om min fremtid.
Jonathan, ingen af os ved, hvad der virkelig venter.
Men hun havde ret i én ting.
Vi må leve i vores sandhed.
Det betyder at værne om lyset i hver ny dag.
Gud lover os ikke flere.
Og efter alt dette mørke…
…vil jeg ride mod lyset.
Hvis der er kærlighed at finde,
må jeg gribe den, mens jeg kan.
Jonathan.
Hvad laver du her?
Hvad skal vi nu gøre?
Min konge.
David.
Var missionen en succes?
-Er I vendt tilbage med Sværdenes gud? -Ja.
Men først må vi tale om noget andet.
Tal frem.
Jeg kan ikke…
Jeg vil ikke gifte mig med Mirab.
Jeg vil ikke trodse dig, men jeg kender sandheden.
Hvis vi elskede hinanden, så ville jeg adlyde dig.
Men af hjertet ved jeg, at vi ikke kan være sammen.
Og hvis du forbyder mig Mychal, må det være sådan.
Hvem er jeg at kalde mig kongens svigersøn?
Hvad siger du, David?
Du vælger…
…at trodse min ordre?
Jeg vælger sandheden.
Må Kongen leve evigt.
David!
Søn af Isaj.
Beslutninger har konsekvenser.
Det har løgne også.
Gud vejleder en mands skæbne.
Gør, som du vil.
Tekster af: Jonas Kloch
Kreativ supervisor: Lotte Udsen svigersøn?