V MINULÝCH DÍLECH
Když jsem byl mladý, byly tam kameny.
Vaše matka je milovala. Nechal jsem jí vyrobit tohle.
Doufám, že jsi zkontrolovala každý kout kvůli štírům.
Musíme být opatrní a rozdrtit je.
Pokud se dá najít láska, musím ji přijmout, dokud ještě můžu.
Jonatáne. Co tady děláš?
Davide, nikdy jsem nebyla vyvolená.
Zasloužím si budoucnost stejně jako Míkol.
Prosím, neztrapni mě.
Řekni mi, synu Judův…
stále se tvoje svědomí topí
v krvi nevinné rodiny, kterou jsi povraždil?
Zmiz, synu. Utíkej!
Poslední dobou bojuješ nejen s nepřítelem.
Kdyby mohli, korunovali by toho kluka ještě dnes.
Představuje hrozbu. Proč to nechceš vidět?
Můj králi.
Davide.
Nevezmu si Merob.
Dělejte, co musíte.
Kdo přebývá ve skrýši Nejvyššího
A spočívá ve stínu Všemohoucího
Ten nalezne útočiště pod jeho perutěmi
Pod jeho křídly se ukryje
Řeknu o Hospodinu
Mé útočiště a má pevnost
Řeknu o Hospodinu…
Pokud David není vděčný za přízeň svého krále, ať odejde.
Vyžeňme ho zpět do betlémských kopců. Zpátky k ničemu!
A co potom?
Vy jste ho postavil na piedestal.
Pokud sestoupí, lidé z toho budou vinit vás, ne jeho.
Ne, můj králi. Máte svázané ruce.
Král nemá nikdy svázané ruce!
Existuje i jiné řešení.
Zavřete dveře a nechte nás.
Dej Davidovi, co chce.
Ať si vezme Míkol.
Ale až potom, co splní poslední úkol.
Ten, který dokáže, že je hoden její ruky.
Ten, který nepřežije.
Má královno, ten chlapec slouží tomuto Domu.
Inspiruje náš lid.
Ať se nechají inspirovat.
Naposledy.
Zabiják obrů zemře jako hrdina rukou našich nepřátel.
Zanechá našemu národu legendu, které si bude vážit…
a brzy ji zapomene.
Můj králi,
tento plán přináší značné riziko v případě neúspěchu.
Tak nezklam, Abnere.
Ale mně na tom chlapci záleží.
Já vím.
David je však den ode dne mocnější
a brzy ho nebudeš moci zkrotit.
Můj králi…
můj manželi…
dbej mých slov jako vždy.
V zájmu tvého trůnu
a budoucnosti naší rodiny…
David musí zemřít.
DŮM DAVIDŮV
VESNICE EIN NETA – POHOŘÍ GIBEA
Děláš to těžší, než to je.
Přiznávám, že nemám moc zkušeností.
Není to běžná součást princových povinností?
Chápu, proč se ti tu líbí.
Jonatáne.
Proč jsi přišel?
Požádat tě o ruku.
-Jonatáne… -Mrzí mě, že jsem
neochránil tvého bratra.
A měla jsi pravdu.
-Beru životy. Já… -Nebylo ode mě fér tě vinit.
A vím, že mému bratrovi bylo ctí bojovat po tvém boku.
Ale i když to chápu, nemůžu žít tvůj život.
Vybudujeme si vlastní život.
Miluju tě.
Uzdravila jsi víc než mé tělo.
Nedokážu si bez tebe představit svou budoucnost. Odmítám to.
Jsi prvorozený princ Izraele.
Jednoho dne se staneš králem, ať se mi to líbí, nebo ne.
-A já nechci být královnou. -Kdybych se nestal?
-Nestal čím? -Králem.
Ale ty se staneš.
Musím ti něco říct.
Přišel ses pochlubit?
Přišel jsem se omluvit.
Nechtěl jsem ti ublížit.
Muselo by mi na tobě záležet, aby mě tvá zrada bolela.
Kromě toho tě můj otec pravděpodobně vykáže do Egypta.
Nebo tě nechá táhnout za stovkou koní,
-budeš prosit o smrt… -Merob.
…nebo z tebe udělá eunucha.
To se mi líbí. Sama mu to doporučím.
-Kéž bych ti mohl vysvětlit… -Nemáš co vysvětlovat.
Měli jsme veřejnou dohodu…
Dohoda není důvodem ke sňatku.
-Není to fér ani k jednomu z nás. -Nemluv se mnou o tom, co je fér.
Žádala jsem tě jen o jednu věc.
Jednu. „Neztrapni mě.“
A teď se zdá, že jsi nás ztrapnil oba.
Vzepřel ses muži, který tě proslavil, protože chceš, co chceš,
a je ti jedno, komu ublížíš.
A teď… budeš čelit následkům.
Sbohem, Davide. Nebudeš nám chybět.
Samuel pomazal Davida,
pastýře,
aby se stal králem Izraele?
Ano.
A tvůj otec to neví?
-Ne. -Takže, jestli to zjistí…
-A co Míkol, ví to? -Jen já. A teď ty.
Měla jsem ti říct, že neumím lhát.
Promiň.
Proč mi to říkáš?
Protože Bůh má plán.
A je jasné, že nepočítá se mnou jako králem.
To je mi líto.
Ne.
Celý život jsem sledoval,
jak jiní muži objevují své osudy,
zatímco ten můj byl
již vytesaný do kamene.
Nyní si Bůh vybral Davida.
A já nějak
cítím…
úlevu.
Cítím se svobodný.
Snad poprvé v životě.
Ale vášeň hledat nemusím.
Protože vstoupila do mého života a našla si mě.
Vezmi si mě.
Kdy?
Dnes.
Tady.
V přítomnosti Boha a tvých blízkých.
Vše, co si přeji, je tady.
Víš, jaký zmatek jsi způsobil v tomto Domě?
Řekni mi pravdu.
Odmítl ses provdat za Merob kvůli své lásce k Míkol, že?
Ano.
A pro tuto lásku bys udělal cokoli?
Zemřel bys pro ni?
Ano.
Oženil jsem se z lásky.
Když jsem nebyl o moc starší než ty.
Pak to musíte chápat.
Chápu.
A jsem ochoten přistoupit na kompromis.
Dovolím ti vzít si Míkol,
neboť vím, že ji miluješ.
Ale nejprve…
mi musíš dokázat svou oddanost.
Cokoli.
Bojoval bych za vás v jakékoli bitvě.
Pelištejská kovárna v Gatu.
Kde vyrábějí zbraně ze železa.
Musíš ji zničit.
Vypálit ji do základů.
Berte to za hotové.
Nebude to snadné.
Je opevněná a vyvýšená.
Tvé vojsko uvidí na velkou vzdálenost.
V tom případě vezmu jen své nejlepší muže.
Uděláš víc než to.
Přepadli mé vesnice, vraždili mé lidi.
Na oplátku…
osobně zabiješ sto Pelištejců
a přineseš mi jejich předkožky.
Tak budeš hoden ruky mé dcery.
Můj králi, zabil bych jich tisíc, abych mohl být s Míkol.
Ať je Bůh s tebou.
Ale Davide…
láska je jedna věc, oddanost druhá.
Nikomu o tom neřekneš.
Zejména Míkol.
Nezklamu vás.
Děkuji.
Davide.
Než odejdeš…
zahraješ mi?
Jonatáne,
syne Saulův.
Dnes jsi poctil naši rodinu,
když jsi spojil naše Domy
a vzal si mou vnučku Sáru…
za ženu.
Neboť tys mě pozvedl
A nedopřál, aby se nade mnou radovali
Moji nepřátelé
A pane můj
Bože můj
Naplň mě radostí
Ve tvé přítomnosti
Pane můj
Bože můj
Vládce můj
Mé dobro není ze mne
Krásná jako vždy.
Bůh s tebou, synu.
Co jsi udělal, bylo pošetilé.
A odvážné.
Hlavně pošetilé.
Míkol, mohu se tě na něco zeptat?
Kdybychom se mohli vzít…
udělala bys to?
Davide, už jsme o tom mluvili. Nemůžeme.
Kdybychom mohli.
Proč se mě na to ptáš? Proč právě teď?
Kdybych mohl říct víc, udělal bych to, ale stačí mi ano, nebo ne.
Ano. Ale, Davide, to na situaci nic nemění…
Prosím, věř mi.
Vrátím se.
-Vrátíš? -Ano.
-Odkud se vrátíš? -Vrátím se.
Davide.
Kde jinde v mém království mohu pít takové víno.
Je výrazně silné.
Síla pozná sílu.
Bojím se zeptat,
z čeho je vyrobené.
Raději ne.
Snad ti pořád neleží v hlavě Samuel.
Jako termit.
Každý jsme trpěli nákazou.
Ale já obracím svou čepel proti nepřátelům, ne proti sobě.
Tak jsem se toho zbavil.
Pokud tě tedy už netrápí Bůh,
co tedy?
David.
Chtěl bych se zeptat, jak to víš.
Poslouchám, pozoruji.
Ale povím vám příběh.
Znal jsem jednoho muže.
Choval tygra. Nádherné zvíře.
Krmil ho ručně, jen tím nejlepším masem.
A tygr ho za to miloval.
Až se jednoho dne rozhodl, že má chuť na něco…
vydatnějšího.
Přišel čas, tygr musel jít.
A máš přátele?
Mnoho přátel.
V Pelišteji?
Pelišteji?
Já taky poslouchám. Pozoruji.
Pošli jim zprávu.
Ale Doegu, nezapomeň, komu sloužíš.
Vždy, můj králi.
Stále se tvé svědomí topí
v krvi nevinné rodiny, kterou jsi povraždil?
Eliabe, řekni mu to! Znáš mě!
Milosrdný Bože, prosím!
Eliabe, řekni mu to!
Takže si chceš cestu na trůn prorazit zabíjením, je to tak?
Mluv potichu.
Jsou to naši nepřátelé.
Začínám se ptát, co to vůbec znamená.
Ne. Zůstáváš.
Vážně?
Budeš bojovat beze mě?
Chceš umřít?
Ne.
Ale ty ano.
Vidím, jak bojuješ v každé bitvě.
Nedáš na rozkazy ani rozum.
Ohrožuješ životy všech kolem sebe.
Ty jsi ten, kdo se nechá zabít, bratře.
Ale ne pod mým velením.
Davide. Kde je Eliab?
Eliab nepojede.
-Ne? -Ahoj, Davide.
Uriáši.
Můžu vidět tvůj meč?
Dobře.
Pro tebe, veliteli.
Čerstvě ukovaný ze železa naším novým kovářem.
Je tvůj.
Moc pěkný.
Děkuji ti, Uriáši. Pojďme ho náležitě využít.
Pojeďme.
Můj králi. Zpráva.
Odkud?
Z Izraele.
Kde jsi, můj králi?
Protože tu nejsi se mnou.
Jsem.
Jsem tu.
Není místo, kde bych byl raději.
Můžu tě poprosit?
Až si David vezme Míkol,
bude to velká událost.
Dovolíš mi být u toho?
Ne jako služka,
ale jako host.
Má drahá…
to by v této domácnosti vzbudilo značný rozruch.
Ano. Samozřejmě.
Chápu.
Kesío.
Má milá.
Najdu způsob, jak ti to vynahradit.
Za to, že jsi do mého života vnesla své světlo.
Nevstávej.
Zůstaň dole u nohou mého manžela.
Co chceš, Ahinoam?
Náš syn se vrátil.
S novinkami.
-Jo? -Ano.
Tady je.
V noční košili?
Jonatáne.
Rád tě vidím.
Otče.
Máme nějaké novinky.
Budeš se ženit, že?
Ne.
Už jsme manželé.
Cože? Kdy?
No jistě.
Jonatáne, gratuluji.
Náš budoucí král našel svou krásnou královnu.
Svazek ale není platný.
Pak ho učiníme platným.
To si žádá hostinu.
Je docela nízko.
Víc.
Podívej se na ně. Vidíš?
Tak moc se snaží vypadat šťastně.
Je to smutný.
Co se ti honí hlavou, sestřičko?
Je to hezké, víš?
Přes to všechno se milují
a našli způsob, jak být spolu.
Promiňte.
Bavte se.
Omluvíte mě?
Hned se vrátím.
Matko.
Vím, že to není to, co sis představovala.
Ale já ji hluboce miluji.
A cítím to ve svém nitru.
To je to, co pro mě Bůh zamýšlel.
No, jestli ji opravdu miluješ…
tak proč bych nebyla šťastná?
Můj chlapče.
Běž, užij si to.
Jak máme bojovat s polovičními příděly?
Nikdy nemáš dost přídělů, příteli.
Ano, Davide.
Davide, proč musíme vždycky pryč z paláce?
Kam jdeme teď?
Zničit železářskou kovárnu u Gatu.
Proč je nás jen 30?
Je vysoko a opevněná.
Mám pocit, že se svými nejlepšími muži dokážu
víc než tisícihlavé vojsko.
Jo.
„Nejlepší muži.“
Proto jsem tady.
Jsi tu proto, že jsi jeho bratr.
Uriáši, hodně jsi cestoval, že?
Ano.
Jsem Chetejec. Jako kluk jsem přišel přes Egypt obchodovat.
Byl jsi v Egyptě?
Ano a na velkém moři, Abinadabe.
Řekni mi o ženách v Egyptě.
Nejsou tak krásné jako zdejší ženy.
Proč ses rozhodl zůstat, Uriáši?
V Izraeli?
Naši bohové byli z kamene,
ale váš Bůh je skutečný.
Děkujeme za vaši štědrost.
Je mi ctí stát se členem rodiny.
Takový výraz jsem u něj ještě neviděla.
Nám je ctí.
Chci pronést přípitek.
Na mého milovaného bratra Jonatána,
který se odvážně a obdivuhodně rozhodl oženit z lásky.
Bratře, doufám, že je to tak, jak se říká.
Nekonečná radost a neochvějná oddanost.
Ať to stojí za to.
Takže…
-na prince! -Na prince!
Na prince!
Udělala jsem to?
Začínám litovat, že jsem přestal pít víno.
Merob, podívej.
Zdá se, že se někdo snaží dostat nahoru.
Všichni sloužíme pro potěšení krále.
Někteří víc než jiní.
Pozval jsi svou konkubínu na oslavu našeho syna?
Ne, nepozval.
Pak jí přikaž, aby odešla.
Okamžitě.
Kesío.
Vím, že jsi to ty, kdo dal
dohromady mého syna a jeho krásnou ženu.
Ano, můj králi.
Je skvělá léčitelka.
Vskutku.
Pak bychom za to všechno měli poděkovat právě tobě.
Dříve služebná…
nyní vážený host.
Připoj se k nám.
Židli!
Nemá žádný stud.
Má na sobě matčin náhrdelník.
-Myslím, že jí sluší. -Ešbaale.
Neobviňujte služku.
Dělá, co musí. Přežívá.
Upřímně, jsem ohromen.
Ne, určitě s ním nějak manipuluje.
Míkol, přestaň.
Přestat s čím?
Přestaň ho obhajovat.
Já ho neobhajuji.
Myslíš, že nevíme, co se děje?
Proč zrušili mou svatbu?
Ne, s tím nemám nic společného. Ty to víš.
Samozřejmě, že ne.
-Merob, přísahám, že… -Ne.
Přestaň. Neobtěžuj se.
Je mi to jedno. Vážně.
Já…
A nevím, proč jsem tě poslouchala.
-Počkej! -Merob.
Dobře. Půjdu.
BEJT HAEŠ – PELIŠTEJSKÁ KOVÁRNA
Co myslíš, veliteli?
Půl tuctu strážných. Vevnitř je jich asi víc.
Počet, který zvládneme.
A přesto je jich méně, než si takový cíl zaslouží.
Zaujměte pozice.
Jak dlouho myslíš, že jim bude trvat, než na mě zapomenou?
To není možné.
Řekni mi něco.
Co mě dělá tak nežádoucí?
Protože to je to, co mě život znovu a znovu učí.
Proč to zkoušet?
Každý jiný dostane, co chce.
I Ešbaal.
A ty?
Ani ses nechtěla vdávat.
A podívej.
Jdi odtamtud pryč. Třeseš se. Pojď.
Merob.
Pojď.
Otce jsem už oplakala.
Prosím, nenuť mě, abych truchlila i za tebe.
Omlouvám se.
Jsem tak unavená.
-Potřebuji pití. Princi. -Eliabe.
Ešbaale.
-Vítej. -Rád bych blahopřál bratrovi.
Ano.
Něco není v pořádku.
Proč nejsi s Davidem?
Abner mě neposlal.
Proč ho otec poslal bez svých mužů?
Joábe?
Nech to na mně.
Joábe.
Je to netopýr?
Byl.
A kde chováš holuby?
Viděl jsem tě.
Jen jsem chtěl pustit jednoho ze svých ptáků.
Občas jednoho ušetřím.
Cítím se pak míň pohansky.
V klidu.
Nedělejme něco, čeho budeme litovat.
Poslal jsi vzkaz ve chvíli, kdy David opustil palác.
Komu? A o čem?
Znalost tě jen vtáhne do něčeho, čemu bys raději neměl rozumět.
Okamžitě mi to řekni, Edomito.
Vím, že máš slabost pro princeznu Míkol.
Nech událostem volný průběh
a nakonec mi poděkuješ.
Řekl jsi Davidovi, že si mě může vzít?
Ztiš svůj hlas, Míkol.
Řekl?
Ano.
Nejdřív musí prokázat svou cenu.
Prokázat svou cenu?
Po tom všem, co udělal?
Pozor na jazyk, Míkol.
Proč musíš ubližovat těm, kteří jsou ti nejvěrnější?
Ano, David mě miluje, ale tebe taky.
Udělal by pro tebe cokoli. A…
Kde je? Otče, kam jsi ho poslal?
Jdeme.
Ano?
Můj princi. Omlouvám se.
Joábe.
Jde o Davida.
Myslím, že má potíže.
Běž.
Těžko se dýchá.
Něco tu nehraje.
Zkontroluj stráže.
Když zůstali jen stráže, proč stále hoří ohně?
Nevím.
Počkat! Je to past!
Kryjte se!
Upalte je zaživa.
Odcházíš tak brzy?
Má královno.
Necítila jsem se dobře.
To je škoda.
Zdálo se, že si to užíváš.
Celkem ses…
ukázala.
Omrzíš ho.
Co potom?
Možná jste se mu omrzela vy.
-Zablokovali všechny východy! Pohyb! -Věděli, že přijdeme!
Zradili nás!
Uhoříme tu zaživa, veliteli!
Pomozte mi přesunout džbány ke dveřím!
Ale to je jediná cesta ven!
-Davide. -Já vím!
Budeme bojovat ohněm proti ohni.
Zatlačte!
-Bratři. Jde jim o mě. -Kryjte se.
Pokud to přežijeme, přilákám je k přední bráně.
Pak se rozptylte a zachraňte se.
Připraveni?
Jsme připraveni.
Běžte!
Támhle je!
Tady!
-Zabijte Davida! -Chyťte ho!
Chopte se ho!
Dagonore, počkej! Dagonore!
Stáhněte se!
Dodělám ho sám.
Mám mu pomoct?
Ne.
Ať rozhodnou bohové.
Králi, nechte mě to dodělat.
Hašem?
-Jméno? -Bůh bohů.
-Je? A nemůže být žádný jiný… -Nepotřebujeme jiného.
Můj králi. Je jen jeden muž.
Ale jejich Bůh je nyní s ním.
Ne se Saulem.
Zabijáku obrů, tvůj král tě zradil.
Proč za něj bojuješ?
Chyťte ho, všichni!
Chraňte Davida.
Kapitáne.
Dej povel k ústupu.
Ustupte!
Ústup!
Ustupte! Ústup!
Ustupují!
Můj králi.
Pelištejská kovárna už není.
Shořela do základů, jak bylo slíbeno.
Ale utrpěli jsme mnoho ztrát.
Protože věděli, že přicházíme.
Někdo v tomto domě nás zradil.
A Pelištejci?
Zabil jsi jich sto, jak jsem ti přikázal?
Ne.
Zabil jsem jich dvě stě.
Je to pravda.
Vezmu si Míkol za ženu.
A zítra očekávám vaše oznámení.
Stane se tak.
Jak bylo slíbeno.
Kde je má žena?
Davide?
Davide.
-Co se ti stalo? -Míkol.
Míkol.
Vezmi si mě.
Ano.
Plán byl dobrý.
Udělala jsi ho mocnějším než předtím!
Ne, tos udělal sám.
I přes má varování.
Teď to vidím.
Je mi to jasné.
Ty jsi moje prokletí.
Prokletí?
Všechno jsem dělala pro tebe.
Přivedla jsem do našeho domu kněžku, aby tě zachránila.
Vykázala jsem vlastního syna, abych tě ochránila.
Jsi odporná ženská.
Každé tvé slovo je temnota!
A ty jsi slabý a nesebevědomý muž,
který potřebuje služku, aby mu dala pocit, že je král!
Kéž mi Bůh odpustí, že jsem kdy poslechl jediné tvé slovo!
Bůh.
Neuctíváš Boha.
Uctíváš sám sebe.
A my jsme za to souzeni.
Chápu, proč lpíš na tom pastýři.
Protože hluboko ve svém srdci znáš pravdu.
Stejnou pravda, jakou vyslovil Samuel.
Slova, která přiměla izraelského krále, aby se zhroutil a vzlykal na svém lůžku.
Ptal ses, proč jsem Ešbaalovi nasadila korunu.
Proto.
Tvoje vláda skončila.
Saule…
Bůh na tebe zanevřel.
Ahinoam!
Jdi za králem.
Jdi ode mě pryč!
Matko?
Chci, abys vypadla!
-Chci, abys vypadla z tohoto domu! -Přestaň, otče!
Přestaň!
-Přestaň, otče! -Nech mě!
Vypadni!
Vypadni z mého života!
-Jsi zrádkyně! -Přestaň!
Přestaň! Přestaň, otče!
Ven!
Chci, abys vypadla z tohoto domu!
Je konec! Ven!
Rouhala ses Bohu
a zneuctila mé království!
Jsi vykázána!
Teď poznáš, jaké to je…
když tě zradí ti, kteří tvrdí, že tě milují.
Překlad titulků: Daniel Kallmunzer