AZ ELŐZŐ RÉSZEK TARTALMÁBÓL…
Amikor fiatal voltam, ott voltak ezek a különleges kövek.
Anyád odavolt értük. Ezért ezt csináltattam neki.
Remélem, minden sarkot átnéztél, és nincsenek skorpiók.
El kell taposnunk őket.
És ha rám talál a szerelem, nem engedhetem el.
Jonatán! Te mit keresel itt?
Dávid, engem sosem választottak.
Ugyanúgy megérdemlem én is a jövőt, mint Mikál.
Kérlek, ne hozz szégyenbe!
Mondd csak, Júda fia!
Még mindig kísért
az ártatlanok vére, akiket megöltél?
Menj! Menekülj, fiam!
Mostanában nem csak az ellenséggel harcolsz.
Ha tehetnék, még ma megkoronáznák.
Veszélyt jelent. Miért nem akarod belátni?
Királyom!
Dávid!
Nem veszem el Merábot.
Tedd, amit kell!
Aki a Felséges rejtekében lakik
A Mindenható árnyékában pihen
Tollaival betakar téged
Szárnyai alatt oltalmat találsz
Az mondhatom az Úrnak
Oltalmam és váram vagy
Azt mondhatom az Úrnak…
Ha Dávid nem hálás a király jóindulatáért, távoznia kell.
Száműzzétek Betlehem dombjai közé! A pusztaságba.
És utána mi lesz?
Te emelted őt ilyen magasra.
Ha elküldöd, a nép téged fog hibáztatni, nem őt.
Királyom, meg van kötve a kezed.
A király keze sosincs megkötve!
Van más megoldás is.
Csukjátok be az ajtót! Hagyjatok magunkra!
Kapja meg Dávid, amit akar!
Hadd vegye el Mikált!
De csak azután, hogy kiállt még egy utolsó próbát.
Amellyel bizonyítja, hogy méltó arra, hogy elvegye Mikált.
Egy halálos próbát kell kiállnia.
Királyném, a fiú ezt a házat szolgálja.
Lelkesíti a népet.
Hadd lelkesedjenek!
Még egyszer, utoljára.
Az óriásölő hősként hal meg, ellenségeink keze által.
Legenda marad, amelyet őriznek egy ideig…
aztán elfelejtik.
Királyom!
Ez a terv nagy kockázattal jár, ha nem sikerül.
Akkor sikerüljön, Ábner!
Én szívemen viselem a fiú sorsát.
Tudom.
De Dávid egyre erősebb lesz,
és hamarosan már nem fogod tudni megfékezni.
Királyom!
Férjuram!
Hallgass a szavamra, ahogy mindig is tetted!
A trónod
és a családunk jövője érdekében…
Dávidnak meg kell halnia.
DÁVID HÁZA
EIN NETA FALU GIBEA DOMBJAI
Azért nem ennyire nehéz ez.
Nincs sok tapasztalatom ebben.
Nem éppen hercegi kötelesség, ugye?
Értem, miért szereted ezt a helyet.
Jonatán!
Miért jöttél ide?
Hogy feleségül kérjelek.
-Jonatán! -Sajnálom a fivéredet,
és hogy nem tudtam megvédeni.
És igazad volt.
-Én embereket ölök. -Igazságtalanul vádoltalak vele.
A bátyám büszke volt arra, hogy veled harcolhatott.
De bármennyire is megértem, nem élhetem a te életed.
Akkor éljük a saját életünket!
Szeretlek.
Nem csak a testemet gyógyítottad meg.
Nem tudom elképzelni a jövőmet nélküled. És nem is akarom.
Izrael trónörökös hercege vagy.
Egy nap, tetszik vagy sem, te leszel a király.
-És én nem akarok királyné lenni. -És ha nem?
-Hogy érted? -Ha nem én leszek a király.
De te leszel.
El kell mondanom valamit.
Kárörvendeni jöttél?
Bocsánatot kérek.
Nem akartalak megbántani.
Csak akkor fájna az árulásod, ha számítanál.
Atyám bizonyára Egyiptom földjére száműz majd.
Vagy talán száz ló után köttet,
-amíg nem könyörögsz a halálért… -Meráb!
Vagy eunuch leszel.
Én magam fogom javasolni neki.
-Bárcsak elmagyarázhatnám… -Nincs mit elmagyarázni.
Nyilvános egyezség volt.
Ez még nem ok a házasságra.
-És nem is igazságos. -Ne oktass ki arról, hogy mi igazságos!
Egyetlen dolgot kértem tőled.
Hogy ne hozz rám szégyent.
De mindkettőnkre szégyent hoztál.
Szembeszálltál azzal, aki felemelt, mert a vágyaidat követed.
És nem érdekel, hogy kit bántasz meg vele.
Most viszont szembe kell nézned a következményekkel.
Ég veled, Dávid! Nem fogsz hiányozni.
Sámuel felkente Dávidot,
a pásztort,
hogy ő legyen Izrael királya?
Igen.
És az apád erről nem tud?
-Nem. -És ha megtudja…
-És Mikál? Ő tud erről? -Csak én. És most már te is.
Nem mondtam még, de nem tudok jól hazudni.
Sajnálom.
Miért mondod el nekem?
Mert Istennek van egy terve.
És nem az, hogy én legyek a király.
Sajnálom.
Ne tedd!
Egész életemben azt néztem,
ahogy mások megtalálják a saját útjukat,
miközben az én sorsom
már előre meg volt írva.
Isten Dávidot választotta.
És én valahogy…
megkönnyebbülést
érzek.
Szabadnak érzem magam.
Talán most először egész életemben.
De már nem kell a szerelmet keresnem.
Mert belépett az életembe, és rám talált.
Gyere hozzám!
Mikor?
Még ma.
Itt.
Csak Isten és a rokonaid előtt.
Minden itt van, amire vágyom.
Tudod, mekkora felfordulást okoztál a házban?
Mondd el az igazat!
Azért utasítottad el Merábot, mert Mikált szereted, igaz?
Igen.
És bármit megtennél ezért a szerelemért?
Meg is halnál érte?
Igen.
Én is szerelemből házasodtam.
És nem voltam sokkal idősebb nálad.
Akkor biztosan megérted.
Meg.
És egyezséget ajánlok.
Elveheted Mikált,
mert tudom, hogy szereted.
De előbb…
bizonyítanod kell az irántam való hűségedet.
Bármit megteszek.
Bármilyen csatában harcolok érted.
Van egy filiszteus kovácsműhely Gátban.
Ahol a vasfegyverek készülnek?
Le kell rombolnod.
Égesd porig!
Úgy lesz.
Nem lesz könnyű.
Sokan őrzik, magasan fekszik.
Messziről észre fogják venni a seregedet.
Akkor csak a legjobb embereimet viszem magammal.
Ennél többet kell majd tenned.
Feldúlták a falvaimat, lemészárolták a népemet.
Ezért…
meg kell ölnöd 100 filiszteust.
Hozd el nekem az előbőrüket!
Így bizonyíthatod, hogy méltó vagy a lányom kezére.
Királyom, akár 1000 filiszteust is megölnék, ha Mikál az enyém lehet.
Legyen veled az Isten!
De, Dávid!
A szerelem egy dolog, a hűség egészen más.
Erről senkinek sem beszélhetsz!
Különösen Mikálnak nem!
Nem okozok csalódást.
Köszönöm.
Dávid!
Mielőtt elmész…
játszanál nekem?
Jonatán!
Saul fia!
Ma megtisztelted a családunkat azzal…
hogy egyesíted házainkat,
és elveszed Sárát…
az unokámat.
Dicsőítlek, Uram, mivel megmentettél,
Nem engedted
hogy ellenségeim ujjongjanak
Uram
Istenem
Színed előtt
Az öröm teljessége
Uram
Istenem
Uram
Téged semmi nem szárnyal túl
Gyönyörű volt, mint mindig.
Isten legyen veled, fiam!
Ostobaság volt, amit tettél.
És bátor is.
De leginkább ostobaság.
Mikál, kérdezhetek valamit?
Ha összeházasodhatnánk,
hozzám jönnél?
Dávid! Már beszéltünk erről. Nem lehet.
De ha lehetne.
Miért kérdezed ezt? Miért pont most?
Ha többet mondhatnék, megtenném, de kérlek, válaszolj!
Igen, de, Dávid! Ettől még nem változik semmi.
Kérlek, bízz bennem!
Visszajövök.
-Visszajössz? -Igen.
-Hova mész? -Visszajövök.
Dávid!
A királyságomban hol máshol ihatnék ilyen bort?
Határozottan erős.
Az erő felismeri az erőt.
Félek megkérdezni,
miből készült.
Jobb, ha nem tudod.
Még mindig Sámuel szavai járnak a fejedben?
Akár a termeszhangya.
Mindketten szenvedtünk a járványtól.
De én az ellenségeimre emelem a kardom, nem magamra.
Így szabadultam meg tőle.
Ha nem Isten háborgat téged,
akkor ki?
Dávid.
Vajon hogy találtad ki?
Hallgatok és figyelek.
De hadd mondjak el egy történetet!
Ismertem egy férfit.
Volt egy tigrise, egy pompás ragadozó.
A saját kezéből etette, a legnemesebb hússal.
És a tigris nagyon szerette őt.
Míg egy nap meg nem kívánt valami…
ízletesebbet.
Így a tigrisnek mennie kellett.
Vannak barátaid?
Sok barátom van.
Filiszteában is?
Filiszteában?
Én is hallgatok, és figyelek.
Üzenj nekik!
De, Dóég! Ne feledd, kit szolgálsz!
Nem fogom, királyom.
Még mindig kísért
az ártatlanok vére, akiket megöltél?
Éliáb! Mondd meg neki! Ismersz!
Kegyelmes Isten! Kérlek!
Éliáb! Mondd meg neki!
Akkor megölsz mindenkit, hogy trónra juss, ez a terved?
Halkabban!
Ők az ellenségeink.
Én már azt sem tudom, hogy ez mit jelent.
Nem. Te most itt maradsz!
Valóban?
Nélkülem mész a harcba?
Meg akarsz halni?
Nem.
De te igen.
Látom, hogyan harcolsz a csatákban.
Nem hallgatsz a parancsra.
Mindenkinek kockára teszed az életét.
Te fogod magad halálba küldeni, testvér.
De nem mellettem.
Dávid! Hol van Éliáb?
Nem jön velünk.
-Nem? -Dávid!
Úriás!
Láthatnám a kardodat?
Tessék!
Ez a tiéd.
Az új kovácsunk most kovácsolta vasból.
A tiéd.
Nagyon szép.
Köszönöm, Úriás. Használjuk jó célra!
Indulás!
Királyom! Üzenetet hoztam.
Honnan?
Izraelből.
Hol jár az eszed, királyom?
Mert nem vagy itt velem.
De igen.
Itt vagyok.
Sehol máshol nem akarnék lenni.
Kérhetek valamit?
Amikor Dávid elveszi Mikált,
nagy örömünnep lesz.
Megengeded, hogy ott legyek?
De nem szolgaként,
hanem vendégként.
Kedvesem!
Az nagy felfordulást okozna ebben a házban.
Igen. Természetesen.
Megértem.
Kezia!
Drágám!
Megtalálom a módját, hogy kárpótoljalak.
Amiért fényt hoztál az életembe.
Ne állj fel!
Maradj csak ott, a férjem lábánál!
Mit akarsz, Ahinóam?
A fiunk hazatért.
Hírt hozott.
-Igen? -Igen.
Itt jön.
Hálóköntösben van?
Jonatán!
Örülök, hogy látlak.
Atyám!
Mondanunk kell valamit.
Összeházasodtok, ugye?
Nem.
Már összeházasodtunk.
Micsoda? Mikor?
Hát persze!
Jonatán! Sok boldogságot!
A jövendőbeli királyunk megtalálta a gyönyörű királynét.
De a frigy még nem érvényes.
Akkor érvényessé tesszük!
Ezt meg kell ünnepelnünk.
Ez kevés.
Tölts még!
Nézd csak meg őket! Látod?
Igyekeznek, hogy boldognak lássák őket.
Nagyon szomorú.
Mi forgatsz a fejedben, húgom?
Hát nem csodás?
Annyi megpróbáltatás után egymásra találtak,
és végre együtt lehetnek.
Bocsássatok meg!
Jó mulatást!
Megbocsátanátok?
Mindjárt jövök.
Anyám!
Tudom, nem ilyen jövőt képzeltél el nekem.
De szívemből szeretem Sárát.
Érzem a lelkemben,
hogy ez volt Isten akarata.
Ha valóban szereted őt…
miért ne örülnék neki?
Fiam!
Érezd jól magad!
Hogy harcoljunk, ha csak fél fejadag jut?
Neked sosem elég az ellátmány.
Köszönöm, Dávid!
Miért kellett megint elhagynunk a palotát?
Hová megyünk?
Lerombolunk egy kovácsműhelyt Gát közelében.
De miért csak 30-an jöttünk?
Magasan fekszik, sokan őrzik.
Többre megyek a legjobb embereimmel,
mint egy 1000 fős sereggel.
Igen.
„A legjobb embereid.”
Ezért vagyok itt.
Csak azért vagy itt, mert a testvére vagy.
Úriás, te sokat utaztál, igaz?
Igen.
Hettita vagyok. Gyerekként Egyiptomon keresztül jöttem ide kereskedni.
Egyiptomban is jártál?
Igen, és a Nagy-tengeren is, Abinádáb.
Mesélj az egyiptomi nőkről!
Nem olyan szépek, mint itt.
Miért döntöttél úgy, hogy itt maradsz?
Izraelben.
A mi isteneink kőből voltak.
A tiétek valóságos.
Köszönöm a nagylelkűségeteket.
Nagy megtiszteltetés ide tartozni.
Még sosem láttam ilyennek.
Hálásak vagyunk neked.
Köszöntőt szeretnék mondani.
Igyunk szeretett bátyámra, Jonatánra,
aki bátran és csodálatra méltóan a szerelem útját választotta.
Bátyám, remélem, olyan lesz, amilyennek mondják.
Határtalan öröm és megingathatatlan hűség.
Remélem, megérte a kockázatot.
Akkor hát…
-igyunk a hercegre! -A hercegre!
A hercegre!
Tényleg ezt mondtam?
Már bánom, hogy felhagytam a borral.
Meráb! Nézd!
Nos, úgy tűnik, valaki ügyesen tör felfelé.
Mindannyian a király kegyéből szolgálunk.
Egyesek különösen.
Meghívtad az ágyasodat a fiunk ünnepségére?
Nem hívtam meg.
Akkor parancsold meg neki, hogy távozzon.
Azonnal!
Kezia!
Úgy hallom, neked köszönhető,
hogy a fiam és szépséges hitvese egymásra talált.
Igen.
Sára remek gyógyító.
Valóban az.
Akkor neked kell megköszönnünk mindezt.
Szolgáló volt…
most pedig megbecsült vendég.
Ülj le közénk!
Egy széket!
Szégyentelen!
Anyánk nyakláncát viseli.
-Jól mutat rajta. -Isiás!
Ne a szolgálót hibáztasd!
Azt teszi, amit kell. Életben akar maradni.
Őszintén szólva engem teljesen lenyűgözött.
Nem, biztosan valahogy befolyásolja atyánkat.
Mikál, elég legyen!
Miért?
Ne védd atyánkat!
Nem védem.
Azt hiszed, nem tudjuk, mi történt?
Hogy miért nem lesz esküvőm?
Ahhoz semmi közöm sincs! Tudod, jól.
Hát persze!
-Meráb! Esküszöm… -Ne kezdd!
Hagyd abba! Ne fáradj!
Nem érdekel. Tényleg nem.
Én…
azt sem tudom, miért hallgattam rád.
-Meráb, várj! -Meráb!
Majd én megyek.
BEIT HAESH FILISZTEUS KOVÁCSMŰHELY
Mit gondolsz, parancsnok?
Fél tucat őrt látok, de több is lesz odabent.
El tudunk bánni velük.
Még így is kevesebben őrzik, mint kellene.
Mindenki a helyére!
Mennyi időbe telne, amíg elfelejtenek engem?
Az lehetetlen lenne.
Mondd csak!
Mi a baj velem, hogy engem senki sem választ?
Mert az élet újra és újra ezt igazolja.
Miért is próbáltam meg?
Mások megkapják, amit akarnak.
Még Isiás is.
És te?
Nem is akartál férjhez menni.
Mégis itt vagy.
Gyere velem! Reszketsz. Gyere!
Meráb!
Gyere!
Gyere le!
Már elgyászoltam az apámat.
Kérlek, nem akarlak téged is.
Sajnálom.
Fáradt vagyok.
-Iszom egyet. Hercegem! -Éliáb!
Isiás!
-Üdvözöllek! -Szeretném köszönteni a bátyádat.
Igen.
Valami baj van.
Miért nem vagy Dáviddal?
Ábner nem küldött el vele.
Miért küldte el Dávidot atyám a katonái nélkül?
Jóáb!
Bízd csak rám!
Jóáb!
Ez egy denevér?
Az volt.
És hol tartod a galambokat?
Láttalak.
Csak szabadon engedtem az egyik madaramat.
Néha megkegyelmezek egynek.
Ettől kevésbé érzem magam pogánynak.
Csak nyugalom!
Ne tegyünk olyat, amit megbánhatunk!
Üzenetet küldtél, amint Dávid elhagyta a palotát.
Kinek üzentél és mit?
Ha elmondanám, belesodornálak valamibe, amiről jobb, ha nem tudsz.
Mondd el azonnal, edomita!
Tudom, hogy Mikál hercegnő megdobogtatja a szíved.
Hagyd, hogy a dolgok úgy történjenek, ahogy kell,
és a végén még hálás is leszel érte!
Azt mondtad Dávidnak, hogy feleségül vehet?
Halkabban, Mikál!
Így volt?
Igen.
De előbb bizonyítania kell, hogy méltó rá.
Bizonyítania kell?
Azok után, amit tett?
Vigyázz, mit beszélsz, Mikál!
Miért bántod azokat, akik hűségesek hozzád?
Igen, Dávid szeret engem, de téged is!
Bármit megtenne érted, és…
Hol van? Hova küldted?
Menjünk!
Igen?
Hercegem! Bocsáss meg!
Jóáb!
Dávid miatt jöttem.
Bajban van.
Menj!
Nehéz levegőt venni.
Valami nincs rendben.
Figyeljetek az őrökre!
Ha csak az őrök vannak itt, akkor miért ég még a tűz?
Nem tudom.
Várjatok! Csapdába csaltak!
Fedezékbe!
Égessétek el őket elevenen!
Máris távozol?
Királyné!
Nem érzem jól magam.
Milyen kár!
Úgy tűnt, jól érzed magad.
Amit nem is…
titkoltál.
Rád fog unni.
Utána mi lesz?
Talán inkább téged unt meg.
-Eltorlaszolták a kijáratot! Ki innen! -Tudták, hogy jövünk.
Elárultak minket.
Elevenen megégünk idebent, parancsnok.
Segítsetek ezeket az ajtóhoz vinni!
De az az egyetlen kijárat!
-Dávid! -Tudom!
Az ő fegyverükkel vágunk vissza.
Nyomjátok!
Még!
-Testvéreim, engem akarnak! -Fedezékbe!
Ha ezt túléljük, elcsalom őket a főkapuhoz.
Aztán mindenki mentse magát!
Készen álltok?
Igen.
Gyerünk!
Ott van!
Arra!
-Öljétek meg Dávidot! -Kapjátok el!
Kapjátok el!
Dágon, várj! Dágon!
Fegyvert le!
Én magam végzek vele.
Segítsek neki?
Ne!
Döntsenek az istenek!
Hadd végezzek vele!
HaShem?
-A név? -Az istenek istene.
-Valóban? És nem kell más… -Nem kell.
Királyom, csak egy ember.
De az istenük vele van.
Nem Saullal.
Óriásölő! A királyod elárult téged.
Miért harcolsz érte?
Fogjátok el! Rajta!
Védjétek Dávidot!
Kapitány!
Visszavonulunk.
Vissza!
Visszavonulás!
Vissza!
Visszavonulnak.
Királyom!
A filiszteus kovácsműhely megsemmisült.
Leromboltuk, ahogy ígértem.
De sok emberünk odaveszett.
Mert számítottak ránk.
Valaki elárult minket.
És a filiszteusok?
Megöltél 100-at, ahogy parancsoltam?
Nem.
Kétszázat öltem meg.
Így igaz.
Add nekem Mikált, hogy feleségül vehessem!
Holnap jelentsd be az esküvőt!
Úgy lesz.
Ahogy ígértem.
Hol van a feleségem?
Dávid!
-Mi történt? -Mikál!
Mikál!
Gyere hozzám feleségül!
Igen.
Hozzád megyek.
A terv jó volt.
Még hatalmasabbá tetted őt!
Nem, te tetted hatalmassá.
Pedig figyelmeztettelek.
Most már látom.
Minden világos.
Te hozod rám a bajt.
A bajt?
Mindent érted tettem.
Papnőt hívattam a házba, hogy megmentsen.
Száműztem a fiamat, hogy megvédjelek.
Egy aljas asszony vagy!
A szavaid romlást hoznak.
Te pedig egy gyenge és bizonytalan férfi vagy,
aki egy szolgálótól várja, hogy királynak érezze magát!
Isten bocsássa meg nekem, hogy valaha is hallgattam rád!
Isten!
Te nem tiszteled Istent.
Te csak magadat imádod.
És mégis mi bűnhődünk érte.
Értem már, miért ragaszkodsz a pásztorfiúhoz.
Mert a lelked mélyén tudod az igazságot.
Tudod, hogy igaz, amit Sámuel mondott neked.
Amitől Izrael királya az ágyában zokogott.
Azt kérdezted, miért tettem Isiás fejére koronát.
Hát ezért!
Az uralkodásodnak vége.
Saul!
Isten elfordult tőled.
Ahinóam!
Ügyelj a királyra!
Félre az útból!
Anyám!
Tűnj a szemem elől!
-Tűnj el a házból! -Atyám! Elég!
Hagyd abba!
-Elég, atyám! -Menj innen!
Tűnj el a házból!
És az életemből!
-Áruló vagy! -Elég!
Hagyd abba, atyám!
Tűnj el innen!
Ne is lássalak ebben a házban!
Mindennek vége! Tűnj el innen!
Istent káromoltad,
és meggyaláztad a királyságot.
Száműzlek!
Most már tudod, milyen érzés…
ha a szeretteid árulnak el.
A feliratot fordította: Usztics Anna
Kreatív supervisor Hegyi Júlia Anna