AZ ELŐZŐ RÉSZEK TARTALMÁBÓL
Nem értem, apád miért bízik benne.
Dóégban? Nem bízunk benne.
De hasznunkra van.
Aggódom.
Bárcsak elmagyarázhatnám.
Egyetlen dolgot kértem tőled. Hogy ne hozz rám szégyent.
Tudom, hogy felkentek.
Amikor te ülsz majd a trónra…
emlékezz majd, ki védett meg!
Kapja meg Dávid, amit akar!
Hadd vegye el Mikált!
De csak azután, hogy kiállt még egy utolsó próbát.
Egy halálos próbát kell kiállnia.
Azt mondtad Dávidnak, hogy feleségül vehet?
Igen. De előbb bizonyítania kell, hogy méltó rá.
Valami nincs rendben.
Csapdába csaltak!
Égessétek el őket elevenen!
Óriásölő! A királyod elárult téged.
Miért harcolsz érte?
A filiszteus kovácsműhely megsemmisült.
Add nekem Mikált, hogy feleségül vehessem!
Úgy lesz.
Tűnj el a házból!
Száműzlek!
Szeretni fog téged, megáld és megsokasít téged.
És megáldja a te méhednek gyümölcsét, a te földednek gyümölcsét,
gabonádat, mustodat és olajodat, teheneid fajzását és juhaidnak ellését
azon a földön, amely felől megesküdt a te atyáidnak hogy néked adja azt.
Halljátok meg beszédemet!
Ha van az Úrnak prófétája köztetek,
azzal látomásban ismertetem meg magam,
álomban beszélek hozzá.
Én azt mondom, hogy ismét hallatszik majd e helyen
az öröm és vidámság hangja,
menyasszony és vőlegény szava.
Vigyél vizet magadnak és a lovadnak is, menj!
Fogd ezt!
Mi az?
Egy meghívó.
Az óriásölő elveszi a hercegnőt.
Mikált.
Új hajnal virrad Izraelben.
DÁVID HÁZA
-A magtárak! -Égnek a magtárak!
-Igyekezzetek! Gyorsan!
Hozzatok vizet!
A KIRÁLYI MAGTÁRAK GIBEA VÁROSA
Hagyjátok a fegyvereket!
Tegyétek a szekérre!
Óvatosan!
Szerencsénk volt. A tűz nem terjedt tovább.
Szerencsénk volt?
Az összes magtár tele volt.
A téli tartalékunk odalett.
Ott is van még.
A filiszteusok műve.
Megöltük az óriásukat, de nem törtük meg őket.
Nincs elég gondom így is?
Egyre sűrűbben támadnak.
-Egyre jobbak a fegyvereik. -Ahogy nekünk is.
Ez Ákis műve. Ég a vágytól, hogy bosszút állhasson.
A gabona nélkül a tavasz beállta előtt éhínség lesz.
Adót kell kivetnünk a törzsekre.
Szolgáltassanak be a készleteikből!
Kezdjük Júdával!
Nem könyörgök senkinek. Az gyengeség lenne.
Az éhínség nagyobb veszélyt jelent.
Az éhezők bármire képesek.
És Edom?
Edommal a békénk törékeny.
Királyuk keserű és bosszúálló ember.
Húsz éve nem beszéltünk.
Ezzel magunkra haragítanánk őket.
Majd én beszélek velük.
Mondd csak! Azt mégis hogyan akarod túlélni?
Atyám, most…
hasznát vehetem annak, hogy régen
felelőtlen voltam.
Egyszer egy emlékezetes éjszakát töltöttem Edomban
a király tanácsadójával.
Mondhatni
barátok vagyunk.
Hadd beszéljek vele!
Próbáld meg!
Számíthatsz rám.
Beszélhetnék az apámmal?
Ne próbáld meg anyád pártját fogni!
De muszáj lesz.
Nem űzheted el örökre.
-A királynénak jár a tisztelet. -És a királynak?
Az árulás jár?
Mégis hogyan árult el téged?
Nem számítottatok arra, hogy Dávid visszatér?
A filiszteusok már vártak rá.
Az anyád műve volt. Talán most már érted, miért űztem el.
Dávid már bizonyított.
Méltó arra, hogy a családunk tagja legyen.
Néha úgy érzem, mi nem vagyunk méltóak hozzá.
Meráb!
Mi történik a családunkkal?
Milyen családdal?
Ez mit akar?
Kutakat ásnának északon.
Nem tudnak maguknak kutat ásni?
A te támogatásoddal tudnának.
Mi bánt?
-Félsz elmondani a királyodnak? -Nem.
De inkább a barátommal beszélnék.
Bízom benned, Saul.
Tudod jól. Erre építettem mindent.
Folytasd!
Aggódom.
-A magtárak miatt. Az ellenségünk nem tud… -Nem.
Nem a magtárak és nem is az ellenség miatt.
Saul házát nem döntheti meg senki…
csak Saul maga.
Mondd, mi haszna a hatalomnak,
ha közben felemészt?
Ahinóamot elűzted.
Egy szolgálót fogadtál az ágyadba.
Most már az ágyasom.
A királynak joga van ehhez.
De nem Izrael királyának.
Nem neked.
Kérlek, Saul!
Emlékezz arra, ki voltál egykor!
Már legyőzted.
Szeretnél jó hírt hallani?
Milyen jó hírt?
Az nem lehet!
Biztos?
Gyógyító vagyok, de nő is.
Biztos vagyok benne.
Jaj! Bocsánat!
Nem lesz tőle bajom.
Más is tudja?
Mindent megadok a fiunknak.
Megtanítom lovagolni, és zöldséget szedni.
És ha lány lesz?
Akkor is.
Békés és csendes életet fogunk élni a faludban,
távol a háborúktól és a viszálykodástól.
Szép álom.
De lehetséges?
Ha Dávid lesz a király, igen.
Csak találnunk kell egy békés utat. A családomnak biztonságban kell lennie.
Nem fog hiányozni ez a hely.
Csak annyit kérek,
hogy tartsuk titokban!
Amíg a gyermekünk meg nem születik, és biztonságban nem leszünk.
Ígérd meg!
Megígérem.
MEI TAHARA A MEGTISZTULÁS VIZE
Ez itt egy mikve.
Az esküvő előtt megmerítkeztek, így tisztelitek meg az új kezdetet.
Élő víz tölti meg, az Úr ajándéka a föld mélyéből.
„Áldott vagy te, örökkévaló Isten,
aki megszentelt minket, és megparancsolta a megmerítkezést.”
Háromszor kell alámerülnöd.
Áldott az örökkévaló Isten, a mindenség istene,
aki életet adott nekem,
-erőt adott nekem… -Erőt adott nekem,
és elvezetett idáig.
Örök szövetséget kötök veled
igazság és törvény szerint,
jóságban és irgalomban.
Örök szövetséget kötök veled,
és együtt járunk Adonáj útján.
Mikál!
Dávid!
Nem láthatsz meg így.
Csapzott vagyok.
Sajnálom, ami édesanyáddal történt.
Tudom, milyen, amikor széthullik a családod.
Tudom.
Figyelj! Nem kell úgy élnünk, mint a szüleinknek.
Új életet kezdhetünk.
Felépítjük a saját jövőnket,
a saját családunkat.
Hazugságok, árulás
és vérontás nélkül.
Merészen hangzik.
Mert az is.
Dávid!
Tudni akarom, hogy teljesen az enyém vagy-e.
Ezzel akarod elterelni a figyelmemet az esküvőről?
Visszamennél a palotába duzzogni?
Igen, ott legalább van bor.
Mire végzünk, lesz friss hús az esküvői lakomára.
A bátyámmal is vadásztál?
Neki nincs szüksége a segítségemre.
Tényleg megszeretted, ugye?
„Szerelem.”
Felkeltette az érdeklődésemet. Ez kölcsönös. Több nem is kell.
Sose hittem volna, hogy megszelídít téged.
Sosem fognak megszelídíteni.
Készítsd az íjad!
Készen állsz?
Rajta!
Eltaláltam.
Gyere! Még nem végeztünk.
Gyere!
Jól van.
-Mit csinálunk? -Fogd le!
Feküdj az oldalára!
El kell vágnom a torkát. Fordulj el, ha nem bírod!
Köszönjük az ajándékod.
Engedd, hogy visszatérjen hozzád a vér a földbe!
Meráb! Szépen eltaláltad.
A halál sosem könnyű.
De az áldozatból új élet fakad.
Ha ezt elfogadjuk, tovább tudunk lépni.
Megáldva a szenvedést.
Várj meg itt!
-Találkozunk a palotában! -Micsoda?
-El kell intéznem valamit. -Dina!
Királyom!
Isaiás, Óbéd fia.
Dávid atyja.
Hálával tartozom neked, Isaiás.
Erős és elszánt fiút adtál nekem.
Nem az én érdemem.
Dávid akarta így.
Mindig ilyen makacs volt?
Igen. Az édesanyjától örökölte.
Mondd csak, Isaiás! Találkoztunk már?
Melletted harcoltam Jábes-Gileádnál.
Ott voltam Gilgálban is, amikor Sámuel felkent.
Sámuel!
Ismered őt?
Tisztelem őt.
Sokan tisztelik.
De nem ismerem.
Gondoltad volna, hogy egy napon a házad egyesül az enyémmel?
Sosem gondoltam volna.
Jegyajándéknak nem sok…
de ez mindenem, amim van.
Isaiás!
Nekem kellene megajándékoznom téged.
Ábner!
Nem kérek semmit.
Mindenki akar valamit.
Sosem voltam adósa a királynak.
Szeretném, ha ez így maradna.
Szokatlan módon fejezed ki a hálád.
A hálámat?
Elvesztettem egy fiamat, miközben téged szolgált.
Most egy másikat is elvesztek.
Egy jövő miatt, amit nem én választottam neki.
Talán nem örülsz neki?
Betlehem dombjai közt, az otthonomban…
hiányozni fognak a fiaim.
Hiányozni fognak.
Gyere, atyám!
Most ünnepelünk. Ne felejtsd el!
Igen.
Gyere velem!
Piros. Legyen minden párna piros!
Mindennek készen kell lennie, mire megjönnek a vendégek.
Menj! Segíts a kertben!
Lenyűgöző!
Apámat keresem. Talán te tudod, hol van.
Azt hiszem, a trónteremben megtalálod.
Edom 20 szekér gabonát küld jom teruá előtt.
És még 20-at szukkótig.
A törzsek tizedével ez elegendő lesz tavaszig.
Nem hittem, hogy ez lehetséges.
Minden lehetséges.
Gyere velem!
Edom királya nem ajánlotta volna fel, ha nem lenne haszna belőle.
Természetesen. A részleteket rád bízom.
A királyuk ide jön, hogy beszéljen veled.
Igazad volt, valóban megkeseredett.
Ám elég bölcs ahhoz, hogy felismerje, mi vagyunk az erősebbek.
Új szövetségekre van szüksége.
Úgy tűnt, szívesen elfelejtené a régi sérelmeket.
Alábecsültelek, fiam.
Nem túlzás ez egy kicsit?
Nem. Nagyon szép.
Beszélhetnék a húgommal?
Természetesen.
Mit akarsz?
Hány éve vártuk ezt a napot?
Anyánkkal évek óta álmodoztunk róla.
Itt kell lennem.
És nem hagyhatom, hogy azt a förtelmet viseld.
Mikál, ez borzalmas!
Tudtam, hogy nem lesz jó.
Vegyél fel aranyat!
Mindig azt viselsz.
Tessék!
Így már jobb?
Igen, jobb.
Anyánknak itt kéne lennie.
Igen.
De mivel ő nincs itt, így itt vagyok én.
Túl sokat szenvedett ez a család az utóbbi időben.
Biztosan azt szeretné, ha ez a tiéd lenne.
Hogy tudd, hogy mindig veled van.
Gyönyörű!
Köszönöm.
Akkor mit csináljunk az arcoddal?
Atyánk boldog.
Csodálatos!
Hol jártál?
Később elmondom.
-Véres a kezed? -Igen. Vadásztam. Sajnálom.
De majd később megbeszéljük.
Nézzétek! Itt jön Dávid!
Nahát!
Dávid!
A hercegnő, Avva. Nézd!
Királyom!
Eljöttem a házadba, hogy hozzám add a lányod,
Mikált.
Adja az Úr, hogy olyan legyen, mint Ráhel és Lea,
akik együtt alapozták meg népünk házát.
Erősítsen meg minket Gibeában,
legyünk híresek Betlehemben,
és tiszteljen minket Izrael minden törzse!
És gyermekeink legyenek hűek e királysághoz…
és szeressék Adonájt mindörökké!
Igyunk az én gyönyörű lányomra, Mikálra,
és újdonsült fiamra,
az óriásölőre!
A feleségem leszel
annyi időre, amennyit Isten rendelt.
Tartson sokáig!
Szeretlek, Dávid.
Szeretlek, Mikál.
Mikál hercegnő, Dávid! Gyönyörű szertartás volt.
-Gyönyörű ajándék. Köszönjük. -Köszönjük.
Mit fogunk kezdeni ennyi mindennel?
Eddig öt ugyanolyan edényt kaptunk.
Köszönöm.
-Mindjárt jövök. -Menj csak!
Atyám, miért kell ilyen korán elindulnod?
Büszke vagyok arra, hogy láthattam az esküvődet.
De most vissza kell térnem a nyájhoz.
Köszönöm, hogy eljöttél.
Dávid!
Úgy tűnik, anyádnak igaza volt.
„Dávid király.”
Sosem gondoltam, hogy ezt fogom hallani.
De hogy fogsz uralkodni?
Miben leszel más?
Tudjuk, hogyan marad fent Saul neve.
Rád hogy fognak emlékezni?
Imádkozni fogok érted.
Isten mindenek felett.
Így van.
Szeretlek, fiam.
Szeretlek, atyám.
Ne hagyd, hogy ez a hely megrontsa a lelked!
Induljunk!
-Engedélyt kaptam, hogy elkísérjelek. -Nem szükséges.
Ne zsörtölődj! Örülj inkább a társaságnak!
Dávid!
Avva!
Menjünk!
Minden jót!
Menjünk, kincsem!
Dávid!
Dicsőséget szereztél Júda törzsének.
Ezért én is az áldásom adom rád.
Mit akarsz, Adriel?
Ugyan!
Azért jöttem, hogy ünnepeljem a felemelkedésed,
és emlékeztesselek arra, hogy ki egyengette az utadat.
Isten egyengette az utamat.
Úgy van. De Isten barátokat is adott neked, nem igaz?
És ha el akarod érni a céljaidat,
szükséged lesz rájuk.
Tudom, mit tettél.
A családom is gyászolta Tóbiást és a családját.
Ártatlanok voltak.
De tudod, hogy ki szúrta a szívükbe a kést?
Ki ölte meg a kisgyermeket?
A fivéred, Éliáb.
Mondd csak, ő is ártatlan? És vajon te az vagy?
Dávid!
Sok mindent nem tudsz még, kis pásztorfiú!
És semmi sem kerüli el a figyelmemet.
Azt várod, hogy megjutalmazzalak?
Majd akkor, ha elfoglaltad a trónt.
Vagy elmondom Saulnak,
és te leszel a következő áldozat.
Mit gondolsz, akkor mi lesz?
Amikor a király rájön, hogy hazudtál neki a felkentről?
Ha elmondod az igazat,
azok lesznek az utolsó szavaid!
Semmivel sem tartozom.
Éliáb! Beszélnünk kell!
Tudom, mit tettél.
Tudom, mire kényszerítettek.
Akkor…
azt is tudod, hogy nincs miről beszélnünk.
Mulass jól az esküvőd napján!
-Mulassatok jól! Nagyon örültem. -Isten áldjon!
Isiás!
Sok boldogságot kívánok a húgodnak.
Köszönöm, Adriel!
De legyünk őszinték! Ez a házasság nem igazán segít rajtad.
Miért?
Mert Dávid csak egy újabb akadály közted és a trón között.
Nem nekem szánták a trónt. A fivéremmel beszélj!
Vele kéne?
Ugyan, Isiás!
Tudom, hogyan gondolkodik egy ilyen férfi.
Látom, hogy ki is vagy valójában.
És mit látsz?
Becsvágyat. Erőt.
Ezek királyi tulajdonságok.
Kár, hogy nincs, aki egyengesse az utad!
Már nem iszom bort.
Hidd el! Ezután majd innod kell.
Van egy titkom.
Tudom az igazat.
Dávid nem az, akinek mondja magát.
Gyere velem!
Az Úr
Az én pásztorom Nem szűkölködöm
Füves legelőkön
Nyugtat engem…
Atyám, hadd mondjak el egy történetet
egy közeli törzs számkivetettjéről,
egy család fattyáról!
Szégyent hozott a népére,
és átkot atyja nevére.
Ez a számkivetett a házadba került,
vigasztalt téged a zenéjével,
elvette a lányodat, de elhallgatta az igazságot.
Sámuel, a próféta az ő házához ment el,
és miatta szállt rád az átok!
Mindvégig ő volt az oka annak a gyötrelemnek,
amelytől meg kellett volna szabadítania.
Becsapott minket.
Nem azt öletted meg, akit kellett volna.
Gondolj bele, atyám! Megölte az óriást.
Isten megsegítette őt a csatákban,
ahogy egykor téged is.
Az az áruló, akit kerestél,
mindvégig itt volt a házban, előtted.
A felkent nem más…
mint Dávid.
Dina! Mi az a fontos dolog, amit el akartál mondani?
Mi történt?
Nem tudom, kiben bízhatunk.
Mire célzol?
Ma az erdőben láttam egy férfit, akinek az egyik szeme be volt kötve.
Ugyanaz volt, aki megölte az apámat.
Honnan tudod?
-Mert követtem. -Micsoda?
Isiás! Dóéggal találkozott.
Mindig is rossz érzésem volt vele kapcsolatban.
Nem.
Mi van, ha nem rablók támadtak meg minket?
Ha előre eltervezték?
-Valaki a palotában… -Dina!
Összeesküvés?
-Ki tenne ilyet? -Beszélnünk kell a királlyal.
Nem. Apám mostanában nincs magánál.
A legkisebb dolog is feldühíti.
Bizonyíték nélkül nem hinne nekünk.
Van bizonyítékom.
Tessék!
Olvasd el!
A magtárakat nem a filiszteusok gyújtották fel.
Megint támadni akarnak.
Ezt…
bízd csak rám! Ne szólj senkinek!
Isiás! Megölték az apámat.
Dina! Elég legyen!
Miért?
Nem fogom annyiban hagyni!
Miért?
Mi történt?
-Nem számítottam erre. -Mire?
Hogy beléd szeretek.
Isiás!
Sajnálom.
Mit sajnálsz?
Ne!
Ne kiabálj!
Nem kiabálhatsz!
Megértetted?
Isiás! Megölted Dinát!
Ez nem ilyen egyszerű.
-Nem tudsz mindent. -Isiás!
Megölted a feleséged. Megölted Dinát!
Nyugodj meg! Szedd össze magad!
Isiás, nem ismerek rád!
Nem értek semmit.
Meg kell találnom anyámat.
Mennem kell. El kell…
Állj meg!
Figyelj rám!
Megkérdezted, mi történt velem.
Elmondom.
Meráb, az életem akkor véget ért.
Az addigi életemnek vége szakadt.
És abból a szánalmas, gyenge fiúból…
én léptem elő egy új céllal,
és bármit megteszek, hogy véghez vigyem.
A magtárak.
Te gyújtottad fel őket?
Igen.
Megkoronáztattad magad.
Szétválasztottad a szüleinket.
Győzködtél, hogy menjek hozzá Dávidhoz.
Miért?
Isiás, mi a célod?
Egy jobb jövőt akarok mindannyiunknak.
Te megőrültél!
-Teljesen… -Nem!
Végre felébredtem.
Atyánk gyenge és megingott.
-Te is láttad. Mindenki látta. -Ez fáj!
A királyság odalesz, ha nem teszünk valamit,
ha én nem teszek valamit…
mindennek vége.
Láttad, mi történt anyánkkal.
Nem kívánom ezt sem neked,
sem Mikálnak.
Ne merd bántani!
Valami újat építek, valami sokkal jobbat.
De…
senki sem tudhat arról, amit ma láttál.
Megértetted?
Most fenyegetsz engem?
Meráb!
Dina olyasmibe botlott, amit nem értett volna meg.
Nem tehettem mást.
De te a húgom vagy.
A lelkem másik fele.
Te voltál az egyetlen, aki gyászolta a száműzetésemet.
Az egyetlen igaz szövetségesem te vagy a családban.
És most nagyobb szükségem van rád,
mint bármikor.
Ez az egyetlen megoldás.
Mellettem állsz?
A feleségem!
Szerelmem!
Hogy történhetett ez?
Egy őr talált rá.
Egy sikolyt hallott a nyugati kapu lábánál.
Nagyon sajnálom!
Nem lehetett baleset.
Az ellenség lecsapott.
Miért akarhatta bárki is megölni Dinát?
Fenyegetnek?
Ha egy hercegnőt megölnek
-a palotán belül… -Elsétáltak az őrök mellett?
Észrevétlenül megölték?
Nem.
Valaki ebben a palotában felelős ezért.
Senki sem felelős érte.
Dina megbízott bennem.
Erősnek mutatta magát,
de az apja halála jobban megviselte, mint gondoltuk.
Gyakran beszélt arról, hogy véget vet az életének.
Nekem sosem mondta.
Félt attól,
hogy nem szeretnéd, ha gyengének mutatkozna,
hogy senki sem szeretné.
Sajnálom, fivérem!
Jobban, mint hinnéd.
Drágám!
Bocsáss meg, hercegem! A király látni akar.
Szeretné, ha játszanál neki.
Ilyenkor?
Nem érzi jól magát?
Biztosan rendbe jön.
Ábner, mi bántja a királyt?
Sok minden. De te enyhíted a bajait.
Te vagy az, ugye?
Királyom!
Szerettelek,
bíztam benned…
de te elárultál.
Királyom, én hűséges vagyok.
Mindig is az voltam.
„Hűséges.”
Valóban?
Mondd el az igazat! Hallani akarom!
Sámuel téged választott?
-Királyom, kérlek, ülj le! -Téged választott?
Téged?
-Téged választott Sámuel? -Nem.
Nem ő.
Isten választott engem.
A feliratot fordította: Usztics Anna
Kreatív supervisor Julia Bekesne Hegy álasztott?