INSPIRAT DE EVENIMENTE REALE
URGENȚĂ RADIOACTIVĂ
Deci așa, Carlinhos. Dai probă pentru Atlético?
Duminică. Mergeam mai devreme, dar n-am avut ghete.
Și acum ai?
Nu, dar, dacă găsim chestia aia, îmi cumpăr.
Chestia pe care o căutăm valorează ceva, nu?
Îți spun eu. E tare.
Ascultă, frate! Un fotbalist adevărat poate juca și desculț, Carlinhos.
Nu e așa.
Îți trebuie crampoane ca să joci pe teren.
Dacă spui tu…
- Să joc desculț? Fii serios! - Eu aș juca.
- Pamonha! - Hei!
Avem budincă…
13 SEPTEMBRIE 1987
- Ajută-mă! - Da.
INSTITUTUL DE RADIOTERAPIE GOIÁS
Lúcio, lasă aia! Nu face doi bani.
Nu face doi bani… Uite ce mare e, Carlinhos!
Las-o! Vino aici!
Cred că glumești, frate.
Deloc.
Sunt bani frumoși aici.
Îți spun eu.
Carlinhos!
Tot locul ăsta a fost spital?
- Cred că e plin de fantome. - Nu te mai prosti! Vino!
Vino să vezi!
Uite-o!
Chestia aia?
Uite!
Nu ți-am spus?
- E plumb. Valorează o grămadă de bani. - N-are nicio noimă, Carlinhos.
Cine ar lăsa ceva așa de valoros într-un loc părăsit ca ăsta?
Cui îi pasă de plumb când are aur?
Nu mai da din gură! Ia sculele și la treabă!
- Ești de groază. - Grăbește-te!
Pun pariu că o desfacem și totul o să fie degeaba.
Degeaba…
Uite! Să luăm asta!
- Ia asta! - Cu asta, se desface pe loc.
Să vedem!
- Știi ce ai de făcut, nu? - Știu să-mi fac treaba, frate.
Sigur, știu că știi. Dar tot greșești.
- Uite! - Ai grijă, frate!
Bine. Dă-i drumul!
E cu aluminiu. Mai ieftin ca plumbul. O mie trei sute de parai.
Chestia asta e grea. Două mii.
Nu. Ăsta e jaf. Trebuie să le plătesc salariile.
O mie cinci sute.
E plumb înăuntru, Evenildo.
Și trebuie să-mi cumpăr ghete.
E ziua ta norocoasă.
O mie șapte sute cincizeci, ultima ofertă.
Ba chiar mai pun cincizeci,
să-i cumperi ceva maică-tii.
Bani gheață.
O mie șapte sute cincizeci. Poftim.
Și ăștia-s pentru maică-ta, da?
Iar tu, Lúcio…
- Așa, dle Evenildo. - Ia-ți o bere!
Hai, zâmbește! Tocmai ai făcut niște bani!
- Venim mâine după roabă. - Doar nu credeai că ți-o duc eu.
- La revedere! - Pa!
- Ia-ți o pălărie nouă! - Mereu se ia de pălărie.
Mișelul!
- Întoarce-o! - Bine.
Ajută-mă s-o ridic! Hai!
Hai!
Nu, scumpo. Am terminat pe ziua de azi. Închid acum.
Pa!
Ce-i asta?
Doamne sfinte!
ZECE ZILE MAI TÂRZIU
Tininha?
Ce e?
E totul în regulă?
Deschide!
Mi-e foarte rău, Evenildo.
Vai, nu!
O fi de la pateul cu creveți. Nu ți-am spus?
- Mi-era rău și înainte. - Da?
- Fă-ți un ceai de boldo! - Îmi fac.
Mi-ai văzut marmita?
- Ce marmită? - Chestia aia lucioasă. Ai văzut-o?
- Era în sufragerie. - Caut-o! N-am văzut-o.
Cum așa?
- Acum îmi umbli printre lucruri? - Minunat!
Ți-am spus. Nu e aici.
Ascultă!
Scumpo, n-ai aruncat-o, nu? Pentru Dumnezeu!
O cari după tine peste tot, Evenildo. O fi la depozitul de vechituri.
Nu trebuia să aduci chestia aia drăcească acasă.
- Drăcească? - Da, drăcească. Îți spun eu.
Drăcia aia îi îmbolnăvește pe toți. Tu nu crezi.
Și râzi.
- Nu. Ești așa de drăguță când te superi! - Nu.
O să dispară chiar azi. Am găsit un cumpărător interesat, da?
Da, soțul tău e cel mai tare. O să fac o căruță de bani.
- Bine. - Și știi ceva?
- Nu știu. - Nu știi, femeie?
O să deschid localul Mâncare de casă à la Tininha.
O să fii faimoasă. Cu mâinile tale magice…
Ne îmbogățim, las depozitul de vechituri și mă ocup de restaurant.
- Bine. - Bine?
- Ce bine miroși! - Nu începe! N-am chef.
- Să mergem în pat! - Nu, spăl vasele.
Bine.
- Sigur n-ai văzut marmita? - Nu.
Raimundo.
- Da? - Mi-ai văzut marmita?
- Nu, Evenildo. - Nu?
- Nu. - La naiba!
- De unde să știu unde ai lăsat-o? - O fi la depozit.
Iată!
Raimundo.
Da, doamnă Antônia?
Ajută-mă, băiete! Te rog!
- Ia marmita aia blestemată! - Doamnă Antônia…
E grea.
- Să ies pe aici? - Da, du-te!
E grea.
PRIMĂRIA GOIÂNIA
Veniți, dnă Antônia!
Mă scuzați, doamnă…
- Bună ziua! - Pardon…
Mă scuzați, domnule…
Scuzați-mă!
Stai aici, băiete!
Stai aici!
Sfântul.
DIRECȚIA DE SĂNĂTATE PUBLICĂ
Au trecut două ore și nu vrea să plece. Îmi pierd răbdarea.
E aproape ora 17:00. Am programare la coafor.
- Știi despre ce e vorba? - Nu.
- Vorbesc eu cu ei. - Bine.
Bună ziua! Ce faceți?
- Îmi pare rău, dar închidem deja. - Dar n-ați închis încă, domnule.
- Am dreptul să vorbesc cu cineva. - Sigur.
- Mă scuzați, doamna… - Antônia.
Antônia. Cu ce vă pot ajuta, doamnă Antônia?
Eu sunt Jânio.
Domnule, chestia asta otrăvește oamenii.
Toți angajații soțului meu au ajuns la spital.
Și Carlos și Lúcio. Acum suntem bolnavi eu, soțul meu…
- Avem amețeli, greață… - Înțeleg, doamnă, dar ce e asta?
A cumpărat-o soțul meu pentru fier vechi.
- O piesă metalică? - Da.
- Poate fosa septică face figuri? - N-are cum, domnule.
- Poate e toxiinfecție alimentară? - N-are nicio logică.
Case diferite, mâncare diferită. Totul e stricat?
- Nu ne ascultă! - Stai!
Stai, băiete! Încerc să înțeleg.
- Nu păreți să înțelegeți. - Raimundo!
De când a ajuns la depozit, toți au fost în spital.
- Asta o fi. - Cum poate…
- Să mergem, doamnă! - Stai!
- Amețesc. Stai așa! - Ușor! Luați loc, doamnă Antônia!
Cristina, adu-i niște apă!
- Poftiți! - Beți niște apă!
- Beți! - Așa!
- E mai bine? - Ușor!
- Du-mă afară! - Să luăm niște aer!
Ușor, respirați!
- Cris, adu-i scaunul! - Da. E aici.
- Aici. Luați loc! - Respirați! Stați aici…
Ușurel!
Vai de mine…
Doamne! Stați jos, doamnă Antônia!
- Nu vreau să stau jos. Nu stau. - Mai adu-i apă!
Nu vreau apă. Am venit pentru blestemăția asta.
Mă ocup eu de ea. Dar stați jos și respirați!
Nu stau.
Ascultați, doamnă Antônia! E o clinică în apropiere.
Du-o acolo! Lasă sacul aici!
Plec doar dacă-mi promiteți că vă uitați la ea.
Doamnă Antônia, vă promit că mă ocup.
Dar numai dacă-mi promiteți că mergeți la clinică acum.
- Mă credeți? - Da. Și vă promit că mă ocup.
- Las-o aici, băiete! - Las-o!
- Vedeți ce e cu ea? - Promit.
- Haideți, dnă Antônia! - E ceva mai sus.
Haideți, doamnă Antônia! Cum vă simțiți?
Sol do Cerrado FM. Bună dimineața, Goiânia!
Am revenit cu interviul nostru exclusiv cu guvernatorul Roberto Correia.
Dată fiind criza economică gravă prin care trecem,
la ce să ne așteptăm pentru viitorul orașului?
Da, e inflație în țară. Spitalul general e în grevă.
Dar sunt și vești bune.
Prin eforturi private și investiții de stat,
am încheiat un acord pentru a avea o recoltă record în Goiás anul viitor.
Cetățeni din Goiás, când nimeni nu credea în noi, eu credeam.
În timp ce țara e blocată în mocirlă, noi galopăm înainte.
Păzea, São Paulo!
Ești gata de micul-dejun?
Ne așteaptă tatăl tău.
Doamne, Dumnezeule!
Ce se mai victimizează!
Fix ca…
tatăl lui.
Cum se poate una ca asta?
Pe cât pariem că o să se plângă că n-am mai fost de mult aici?
Că nu i-am adus cadou.
Da, îl cunosc.
Ei bine…
De fapt…
i-ai adus un cadou.
Ce cadou?
N-ai nicio idee?
- Nu. - N-ai habar?
Cum s-a întâmplat, Bianca?
Nu știi cum rămân femeile gravide?
Ești fericită?
Cred că…
Așa cred.
Iubirea mea…
o să fii mamă.
Tu o să fii tată.
Te iubesc.
Te iubesc foarte mult.
Mergem să-i spunem tatălui tău?
Să așteptăm puțin!
Poate îi spunem când ajungem la Rio de Janeiro.
- În niciun caz! - Serios.
- Bună dimineața! - 'Neața!
Doamna care a fost ieri aici, doamna Antônia, mai știi?
- Da. - Ai vești de la ea?
Nu, slavă Domnului!
- N-a atins nimeni chestia de afară, nu? - Nu.
Doamna Antônia Quadrado?
Da.
Aveți și vărsături?
- Amețeli? - Da.
- Vă cade părul? - Mult.
- Mult? - Da.
Bine.
- Și rănile acestea? - Ustură, dle doctor.
Da? S-o văd pe asta!
- V-ați ars? - Nu.
- Nu? - Nu.
Au început să apară. Și aici.
- De când sunteți așa? - De câteva zile.
Câteva zile?
Doctorul va veni imediat.
Să vă pregătesc!
Mă scuzați…
La mulți ani, tată!
- Noroc! - Trăiască tata-socrul!
Mulțumesc, dragă noră!
Trebuie să recunosc că sunt onorat.
Ați venit de la Rio de Janeiro la Goiânia de ziua mea.
- Doar pentru mine. - Sunteți special.
Nici nu m-ați mai vizitat de ani de zile, nu?
Da…
- Am fost anul trecut, nu? - De Crăciun.
- Iar stați doar două zile?
- Ne cheamă datoria. - Da, tată.
Nu-i nimic. Nu mă plâng.
Știu deja ce cadou vreau de la voi.
E un post de profesor la Universitatea Goiânia, aici, aproape.
E bine plătit.
Costul vieții de aici nu se compară. E mult mai mic.
Poate vă mutați în apropiere?
Cu studiile tale, fiule, te-ai putea angaja ușor la universitate.
Cu cealaltă slujbă…
Tată, o să dau câte examene e nevoie ca să urmez cariera pe care mi-am ales-o.
Vreau muncă de teren. Sunt fizician nuclear. Nu e nimic pentru mine aici.
Doar familia ta, nu?
Iubitule, renunță! S-o luăm ușor!
Am bătut atâta drum!
Hai să-i spunem!
- Nu. - Mai înveselim atmosfera.
- Haide! - Nu.
Nu.
Alo?
Bună, Márcio! Ce faci? Sunt Ricardo.
Doctorul Creieraș! Ce onoare să mă suni!
- Cine e? - Dr. Creieraș. Vecinul de alături.
- Poți vorbi? - Scuze, spune!
Uite care-i treaba, frate!
Am aici mai mulți pacienți cu aceleași simptome.
Amețeli, dureri de cap, căderea părului, vărsături…
Mi-am amintit că ești specializat în fizică nucleară, nu?
Îmi storceam creierii întrebându-mă
dacă simptomele ar putea fi de la un fel de otrăvire.
Otrăvire radioactivă.
Nu se poate. Ca oamenii să aibă aceste simptome,
ar trebui să fie un sindrom acut.
Ar fi trebuit să fie expuși la doze uriașe. Nu e posibil.
Directorul de la Direcția de Sănătate Publică m-a sunat
să mă întrebe de o pacientă care a fost transferată aici.
Dă vina pe un obiect pe care l-a dus la Direcția de Sănătate Publică.
Vrei să arunci o privire, dacă tot ești în oraș?
E ziua tatălui meu. Doar de asta sunt aici.
Te poate lua directorul.
Într-o oră ești înapoi acasă.
Bine, ascultă! Spune-i să treacă pe la Nuclebrás și să ia un scintilometru!
Dar trebuie să revin într-o oră.
- Serios? Pleci? - Bine.
- Îți explic eu. - Ce?
Nu, nimic.
- Bine. - Pe curând!
Bine. Pa!
Scumpo…
Mai rău e că a vomitat pe pantofii mei.
Ai văzut ce era în sac?
Frate! N-am vrut să-l deschid.
E mai bine să fii precaut.
Ce-i asta?
- Scintilometrul face zgomotul ăsta. - Bine.
Stai! E ciudat.
Ce naiba e asta? Ce se întâmplă?
Cred că e defect.
Ăsta nu merge. Trebuie să luăm altul.
Chicão, întoarce-te la Nuclebrás!
Aproape că am ajuns. Să ne întoarcem!
DIRECȚIA DE SĂNĂTATE PUBLICĂ
Pompierii, bună dimineața!
Sigur știi să-l folosești, băiete? Nu e un Geiger, e un scintilometru.
Mult mai sensibil. Se declanșează la cea mai mică radiație.
Are doctorat în fizică nucleară. Din străinătate.
- Știe să folosească scintilometrul. - Iar ăsta nu funcționează, prietene.
La mine funcționează normal.
Nu mai ai unul, pentru siguranță?
Ba da.
- Dar ce e în el? - Nu știu.
Nu vreau ciudățenia asta aici.
Luați-o!
Nu știu, aruncați-o în râu!
- De ce e așa trafic? - Nu știu. Ciudat, nu?
Da, este.
Doamne!
Asta-mi mai lipsea azi!
Ce se întâmplă?
- E sacul de colo, Márcio! - Stați!
- Stați!
- Cris! N-am zis să nu-l atingă nimeni? - Am sunat la Pompieri.
- Îl arunc în râu. - Nu! E radioactiv!
Radioactiv?
E periculos. Trebuie dus înapoi unde era!
- Nu-l ducem înapoi. - O să contamineze alt loc.
Îl arunci în râu, să contamineze case?
- Jânio, ai auzit de Cernobîl? - Cernobîl?
Jânio, trebuie să evacuăm clădirea.
- Nu am… - A dat scintilometrul peste cap.
Tu, eu, toți cei de aici am fost expuși.
- Dar… - Ascultă!
Clădirea trebuie evacuată, sau pot muri oameni.
Jânio!
Bine. Dle pompier, adu sacul înapoi înăuntru!
- Voi doi, peste drum! - Mișcați-vă! Toată lumea!
Evacuați clădirea!
Afară! Plecați cu toții!
Atenție! Evacuăm clădirea!
- Ieșiți toți! - Cu toții!
- Grăbiți-vă! Afară! - Evacuăm!
Cu calm, haideți!
Repede! Evacuați clădirea! Afară!
Toată lumea afară! Haideți!
Jânio, trebuie să afli de unde e obiectul, unde a fost, cine l-a atins.
Pot fi contaminate și alte locuri. Mișcă-te rapid!
Doamna Antônia e cea care a adus piesa aici.
Obiectul a fost lăsat la depozitul soțului ei.
Și ne-a lăsat adresa.
Iat-o!
Márcio, ești fizician. Tu ești expertul. Nu știu nimic despre asta. Nimic.
Trebuie să vii cu mine.
Poți face asta?
Cred că e aici.
Deci?
Locul ăsta e foarte contaminat.
N-ar trebui să intrăm acolo, nu?
Am fost expuși, nu?
Suntem expuși chiar acum.
Sincer, cât de periculos e pentru noi?
Imaginează-ți că sursa radioactivă e un foc de tabără.
Bine.
Amploarea arsurilor depinde
de distanță, de mărime și de timpul petrecut în apropierea lui.
- Dar focul îl simți cum arde, nu? - Sigur.
Cu radiațiile, Jânio, nu simți nimic.
Însă e extrem de periculos.
O să simți efectele mult mai târziu.
Totuși, ca la focul de tabără,
cu cât te apropii și te expui mai puțin, cu atât mai bine.
Nu pot stabili gradul de expunere.
Depinde de intensitatea sursei și de tipul de element.
Și încă nu știm nimic.
Tot ce știu e că, dacă sunt oameni înăuntru,
trebuie să evacuăm zona imediat.
Hai să rezolvăm!
Bună dimineața!
Bună ziua! Ce faceți?
- O secundă! Vin imediat. - Sigur.
'Neața!
Îl căutăm pe dl Evanildo. Lucrează aici?
- Evenildo. Toți spun greșit. Eu sunt. - Da.
Dle Evenildo, suntem de la Sănătate Publică.
Soția dv., doamna Antônia, a venit la noi cu un obiect.
Știați?
Obiectul ăla e foarte periculos.
Emite radiații care au contaminat locul ăsta.
Locul ăsta?
Cine sunt ăștia, Evenildo?
Aia e armă? Sunteți polițiști?
Armă? Nu!
Nu e armă. Nu suntem polițiști.
Trebuie doar să știm de unde provine obiectul.
Vezi? Întreabă ca un polițist.
Par prost?
Suntem de la DSP. Nu suntem polițiști.
Dacă nu cumpărați sau vindeți, ieșirea e acolo. O zi bună!
Soția dv. e la spital, nu?
Mai sunt și alți oameni contaminați acolo.
Depozitul ăsta e contaminat, amice. Și nivelurile sunt foarte ridicate.
Dle Evenildo, am venit ca să vă ajutăm.
Trebuie să plecați de aici.
Până aici! Nu pleacă nimeni nicăieri.
- Îmi încălcați proprietatea. - Nu…
Nu puteți intra aici fără mandat. Aveți așa ceva?
- Unde e mandatul? - Nu e timp…
Bine. Nu intră nimeni.
Păstrați-vă calmul! Nu intră nimeni. Nu trebuie să plecați acum.
Trebuie doar să știm de unde provine obiectul, unde a fost.
N-a fost nicăieri. Bine?
E grav. Ar putea muri oameni.
Dv. l-ați luat, domnule?
Mă faci hoț?
Nu vă acuz de nimic. Trebuie să știm.
Putem termina odată?
L-au adus băieții. Sunt afacerist. L-am luat.
- Care e problema? - Nicio problemă. Cine sunt băieții ăștia?
Băieții care trec pe-aici uneori. Carlos și Lúcio.
- Nu le poți spune. - De ce? N-au furat nimic.
Domnilor, vă rog!
Știți de unde provine piesa aia?
Știu eu.
Excelent!
Aici era o clinică de radioterapie. Asta e?
Da. A fost închisă acum trei ani.
Drăcie!
Capul lipsește.
Dar nu sunt radiații aici?
Nu.
Ceea ce înseamnă că n-au deschis capsula aici.
Cine naiba lasă un asemenea echipament la voia întâmplării?
Presa îmi stă pe cap fiindcă ați evacuat Direcția.
Acum să evacuăm un cartier?
Depozitul e foarte contaminat.
Trebuie să evacuăm zona, să facem măsurători și s-o decontaminăm.
Nu am puterea să fac asta.
Atunci, vorbiți cu guvernatorul!
Și dacă nu e nimic? Semnați că vă asumați răspunderea?
E exclus să nu fie nimic acolo.
Dle secretar, am făcut măsurătorile.
Valorile sunt deja foarte mari lângă depozit.
Bombă nucleară? Nu. În Brazilia nu facem asta.
Și dacă suntem atacați de americani?
Da, sau de sovietici?
Nu. Ascultați!
Energia nucleară nu a fost creată pentru război.
- Dar Cernobîlul a explodat, nu? - Dar a fost un accident, nu o bombă.
Credeți că centrala de la Angra poate exploda?
Nu.
Ne luăm munca foarte în serios acolo.
Credeam că fizica nucleară va fi mai palpitantă.
Dar este.
E foarte palpitantă.
E de-a dreptul fascinantă.
- Comisia pentru Energie Nucleară. - Să văd!
Cum? Un accident în Goiânia?
Așteptați!
Mai rar, vă rog!
Vă fac legătura. Linia doi.
- Rita, poți să… - Sigur.
- Poftim! - Mersi, Rita!
Așa!
Cum ziceați că se cheamă clinica? Repetați, vă rog!
Institutul de Radioterapie Goiás.
Da.
A fost închis acum trei ani.
Așa e, era un aparat cu cobalt acolo, dar a fost eliminat.
Sunteți sigur?
Pentru că am văzut o carcasă abandonată acolo.
Doar dacă…
Doar dacă ce?
Într-adevăr, mai era un aparat acolo.
Poate încă mai e. Nu ni s-a comunicat nimic.
Nu știm dacă a fost eliminat sau nu.
Era tot cu cobalt?
Nu, era cu cesiu-137.
- Unul dintre izotopii de la Cernobîl. - Exact.
Solid sau cu pulbere?
Era unul dintre cele vechi. Cu pulbere.
Acum… Nu, nu ni s-a comunicat.
Cum e posibil?
Trebuie să vorbesc cu César. Găsește-l acum!
César e la Congresul de la Viena. Dar încerc să dau de el.
Márcio?
Ascultă, cesiul e într-un cap de plumb.
E extrem de greu.
E imposibil de transportat fără echipament adecvat.
Nu chiar imposibil, domnule.
INSTITUTUL DE RADIOPROTECȚIE ȘI DOZIMETRIE
Vreau să v-o prezint pe stagiara noastră.
Glumeam.
Esther a lucrat aici mulți ani.
Pentru cei care nu știu, ne-a revoluționat institutul.
E cea mai înaltă autoritate în materie de radioprotecție și dozimetrie din țară.
A fost câțiva ani la Măsuri și Greutăți, la São Paulo, dar am adus-o înapoi.
- Bine ai venit, Esther! - Mulțumesc!
Te rog, poți să ții un discurs, dacă dorești.
Doamne!
Pentru cei care încă nu mă cunoașteți, în ciuda funcției de conducere,
vreau să mă considerați cu toții o prietenă, o parteneră.
Știința e o activitate colectivă. Chiar cred asta.
Și sper să învățăm multe în timpul petrecut împreună.
Asta e tot.
Bine ai venit!
Să trecem la treabă, da?
- Uau! - Ai reușit.
Doamnelor!
A sunat dr. Orenstein să ceară o listă cu echipamente.
Sigur. Pentru ce?
A fost un accident radiologic în Goiânia.
Dle guvernator, radiațiile dau peste cap scintilometrul,
care e un dispozitiv sensibil. Ar putea fi o doză mare.
Ar putea fi una uriașă. Nu ne dăm seama.
Cum adică nu vă dați seama?
Imaginați-vă cântarul de la măcelărie. Cântărește până la 10 kg.
Când călcați pe el, se va da peste cap.
N-am putea ști dacă aveți 10 kg sau 100 kg.
Scintilometrul e exact ca un cântar dat peste cap.
Știu că oamenii aceștia sunt expuși la radiații constante.
Nu știu intensitatea.
Trebuie să evacuăm zona, s-o izolăm și să tratăm contaminații.
Contaminații?
Pot să iau stiloul?
Sigur.
Să vă explic. Stiloul e sursa.
Cerneala e materialul radioactiv.
Dacă vă apropiați de sursă, sunteți iradiat.
Dacă vă îndepărtați de sursă,
nu mai sunteți și nu mai iradiați pe nimeni.
V-ați putea apropia de secretară și nu s-ar întâmpla nimic.
Dacă sursa asta se sparge…
Am înțeles. Dacă cerneala…
Dacă materialul radioactiv mă atinge, îi iradiez pe alții.
Da, întocmai.
Dar nu e cerneală. E pulbere.
Iar pulberea de cesiu, care e mai fină decât zahărul,
este foarte radioactivă.
Dacă ajunge pe piele, pe hainele oamenilor,
dacă o înghit sau o inspiră, sunt contaminați.
Și devin o sursă ambulantă.
Cei de la depozit trebuie duși imediat la spital.
- A fost expusă și echipa de la DSP. - Da, toată lumea.
Nu! Stați așa!
Nu-i putem duce la spital pe oamenii ăia.
Ar putea contamina și mai multe persoane. Mai întâi, trebuie
să-i izolăm într-un loc sigur. Asta e.
Aveți un loc pentru o astfel de urgență?
Stadionul municipal?
Jânio, ia măsurile necesare pentru a pregăti stadionul!
- Desigur. - Și tu, Souza,
aranjează transportul pentru toți oamenii ăștia!
Desigur. Dar…
Dar el e expertul.
Márcio, vreau să mă ajuți să coordonez toate astea.
Dar dr. Orenstein de la CNEN vine de la Rio…
Stai puțin! Nu ești de la CNEN?
Eu?
Nu. Am venit de ziua tatălui meu.
Márcio, nu-l vizităm niciodată. Și tu dispari de ziua tatălui tău,
ca să ajuți un vecin cu care n-ai vorbit de ani de zile? Pe bune?
Iubito, guvernatorul mi-a cerut ajutorul. Nu-l pot refuza.
- Guvernatorul? - Da, guvernatorul.
- E Márcio? - Da.
- E totul în regulă? - Da, dle Zé.
- Întârzie puțin. - Bine.
- A venit mașina. Mergem? - O secundă!
Tatăl tău e aici. Tocmai a venit cu pâinea.
Tortul e pe masă.
Iubito, trebuie să plec. Îmi pare rău. Pa!
Uită-te la rana asta, Evenildo!
Exact unde am pus pulberea aruncată pe masă.
Cei care au atins-o sunt bolnavi. Antônia, băieții… Sunt la spital.
Și tu îmi spui că altceva ne îmbolnăvește?
Și João vomita de mama focului ieri.
Celeste se simte rău de când ai adus obiectul acasă.
Toți țin un regim cu suc de cartofi. João, Claudinei și Celeste.
Am înțeles. Și eu am alergie. Nu vedeți?
Dar acum nu mai e.
Gata! S-a terminat. Nu va mai face rău nimănui.
Tininha va intra în curând pe ușă. Și ea, și băieții.
Și viața va merge înainte.
Mă îngrijorează vrăjelile scorțoșilor ălora doi
cum că trebuie să părăsim depozitul.
Ce naiba?
Dacă chestia aia e radioactivă, cum au zis,
e ca la Cernobîl.
Raimundo, vezi vreo centrală nucleară în orașul ăsta?
Așa au spus, João.
Hei!
- Faceți liniște! - Nu răspunzi?
Hai, frate!
Darlei, am zis să faci liniște.
Mai crezi că au venit să ne ajute?
Bună seara! Sunt Emerson Souza, secretarul de stat pentru sănătate.
De când se ocupă Jandarmeria de probleme de sănătate?
Trebuie să evacuăm această casă.
Sunteți toți contaminați cu cesiu-137.
Ziceai că nu ești polițist, nu?
Nu, nu sunt. Chiar nu sunt.
Sunt Márcio. Sunt fizician nuclear.
Și dumnealui e secretarul pentru sănătate.
Evenildo, casa ta e foarte contaminată.
Întâi, depozitul de vechituri.
Acum, casa mea.
Ce-i asta? Totul?
Ascultă-mă!
Fiecare minut petrecut în casa asta crește riscul pentru sănătatea voastră.
Capsula pe care ai luat-o conținea o pulbere, nu?
Pulberea aia e radioactivă.
Se lipește de haine, piele, păr…
Vă poate ucide dacă nu sunteți tratați repede.
Ăsta e un scintilometru.
Măsoară nivelul radiațiilor.
Auziți zgomotul ăsta?
Indică faptul că locuința e contaminată. Trebuie să aveți încredere în mine.
Și unde vreți să ne duceți?
Într-un loc sigur, necontaminat.
- La spital, cu Antônia? - Nu.
Întâi la un centru de triaj, apoi la spital, dacă e cazul.
Un centru de triaj? Cu poliția la ușă? Ne credeți infractori? Nu plec de-aici.
Îmi pare rău, dar n-aveți de ales.
Trebuie, ca să nu-i contaminați și pe alții.
Nu-mi las casa!
Mamă, mă doare capul.
Vino la mami, scumpo!
Vino aici, Claudinei!
Vino aici, fiule!
Haide!
JANDARMERIA
Bună seara tuturor!
Puteți coborî acum. Urmați-mă, vă rog, da?
Ce facem aici?
E spre binele vostru.
Sunt copii aici.
Sunt adăposturi pentru toată lumea.
Vino, João!
Asta ca să fiți îngrijiți cum trebuie, da?
Hai, Celeste! Hai, João!
Pe aici, vă rog!
Puteți înainta.
Cei doi pompieri vă vor duce la adăposturi, bine?
Dle Zé, cântăm „La mulți ani”?
- Și Márcio? - Márcio mai întârzie puțin.
Dar sunteți obosit. Îi păstrăm o felie de tort.
Nu, să așteptăm!
Știri de ultimă oră. Dă mai tare, Antônio!
Prisma, știri de ultimă oră.
Accident radioactiv în Goiânia.
Radioactiv?
O familie a fost evacuată din casa sa…
- E Márcio! - …de Jandarmerie.
…întreaga zonă. De acolo până aici.
Revenim în scurt timp cu noi informații.
Mulțumesc!
- Bună seara! - Bună seara!
Îmi explicați cum s-a putut întâmpla una ca asta?
Va trebui să aflăm.
Dar acum trebuie să acționăm rapid pentru a evita o tragedie.
- Sunteți Márcio? - Nu.
Emerson Souza, secretarul pentru sănătate. Îmi pare bine, domnule.
Márcio e tânărul acesta.
Bună seara! Sunt Márcio. Am vorbit la telefon.
- V-am citit toate articolele. E o onoare. - Nu mă așteptam să fii așa de tânăr.
Márcio, ce criterii ai folosit pentru izolarea caselor?
N-am avut un protocol. Am folosit radiațiile maxime permise.
0,1 mrem înăuntru, 0,5 mrem afară. Am avut doar un scintilometru.
N-am putut măsura exact nivelul radiațiilor.
Băiatul a spus că știe ce face.
Și a știut.
Și eu aș fi făcut exact același lucru.
Avem două sarcini foarte importante acum.
Să împiedicăm răspândirea cesiului și să izolăm victimele.
Au părăsit zona radioactivă, ceea ce era prioritar.
Dar va trebui să facem un triaj,
să stabilim cine e contaminat și cine trebuie tratat,
apoi să-i izolăm imediat la un spital.
Avem deja mulți la Spitalul de Boli Tropicale.
Sunt izolați? Complet izolați?
Dle secretar, trebuie să fie complet izolați.
Márcio, trebuie să văd sursa de cesiu pentru a evalua amploarea.
Desigur…
N-a măsurat deja băiatul totul? N-ați zis că are dreptate?
Acest detector Geiger e mult mai bun, domnule.
Măsoară doze mari cu mai multă precizie.
E ca un cântar de farmacie, nu de măcelărie.
Am înțeles. Mergem?
Da. Să mergem!
Hei!
- Vino puțin! - Vă ajung din urmă.
DIRECȚIA DE SĂNĂTATE PUBLICĂ
Detectorul Geiger a înregistrat doza maximă.
E foarte grav.
- Trebuie îndepărtată acum. - Nu e posibil.
Manipularea sursei e prea periculoasă. Nu ne putem apropia.
N-aveți unde s-o puneți. Unde o duceți?
Trebuie s-o extragem. Nu putem avea o bombă radioactivă în Goiânia.
Trebuie să fie o cale.
De obicei, rămâne într-un cap de plumb care izolează radiațiile.
Dar nu putem topi plumb aici.
Am nevoie de un tub de beton. Unul mare, din acelea de canalizare.
Cu gura largă, să încapă peste scaun. Și de o betonieră.
Radiațiile pot fi izolate cu beton.
Punem un tub de beton în jurul scaunului și-l acoperim cu mai mult beton,
să împiedicăm răspândirea radiațiilor și a pulberii.
Va fi așa greu, că nu va putea fi mișcat.
Doar betonul nu va izola toate radiațiile.
Clădirea Direcției va trebui să rămână închisă.
Dar zona din jurul ei, unde suntem noi, va fi sigură.
Doar așa putem rezolva problema în seara asta.
Va fi o soluție provizorie. O veți extrage de aici.
Dle guvernator, promit că nu plec
până nu vă dau orașul înapoi.
Márcio, vino aici!
Scuză-mă, dar ai fost expus mult azi.
- Trebuie să-ți verific nivelurile. - Sigur.
Dar înainte vreau să vă spun ceva. Eu…
Am discutat cu una dintre victime.
Cesiul n-a fost manipulat doar de cei de pe stadion.
S-a răspândit și a fost transmis la mai multă lume.
Daunele sunt mai grave decât credeam.
Vom avea nevoie de mai mulți oameni aici.
Și va trebui să depunem eforturi uriașe pentru a urmări contacții.
Întinde brațele, te rog!
Nu, nu ești contaminat.
Scoate-ți pantofii acum! Repede!
Pune-i aici!
Cu grijă.
Așa. Cu grijă.
Acum arunc-o în curtea DSP-ului!
Clădirea va fi închisă oricum. Arunc-o acolo!
Acum, Márcio, du-te acasă!
Fă un duș, mănâncă ceva, odihnește-te! Dar întoarce-te mâine!
O să am nevoie de tine.
Mulțumesc mult! Da?
Pe mâine!
Nu s-a întors. Lasă-mă să spăl vasele!
- Culcați-vă! Sunteți obosit. - Să mă culc?
Mergeți la…
E Márcio.
Ce s-a întâmplat, fiule?
- Avem necazuri. - Am văzut.
Sunt bine. Scuze că n-am ajuns!
- Unde-ți sunt hainele? Ce e? - Necazuri?
- Sunt bine. Vreau să mă ascultați. - Spune-ne adevărul! Ce se întâmplă?
De ce ești în chiloți? De ce ai lipsit azi?
Ce s-a întâmplat, Márcio? Știi că nu mai suntem doar noi doi acum.
- Vei fi tată… - Tată?
- Voiam să-ți spunem, tată. - Da, dle Zé.
- De când știți? - Îmi pare rău…
- Tată, fiule! - Doamne!
- Ești bine? - Sunt bine.
Ascultați-mă și aveți încredere în mine! Sunt bine. Mă duc la duș.
Doamne!
Un nepot.
Îmi pare rău, dle Zé. Nu voiam să vă spunem așa.
Vai de mine!
Dacă strada aia Dacă strada aia ar fi a mea
Aș pune Aș pune să fie pavată
Cu pietricele Cu pietricele strălucitoare
Pentru ca iubirea mea Pentru ca iubirea mea pe ele să calce
Pe strada aia Pe strada aia e o pădure
Ce se cheamă Ce se cheamă Singurătate
Înăuntrul ei Înăuntrul ei e un înger
Care mi-a furat Care mi-a furat inima
Alo?
Bună, Beny! Sunt César.
Cum merge? Sursa a fost izolată?
Nu, dar ne ocupăm acum. César, ne trebuie o echipă întreagă.
Tehnicieni, doctori, fizicieni și echipament.
Foarte bine.
Și trebuie să anunțăm pe toată lumea.
Argentina, Oak Ridge, Agenția pentru Energie Atomică, pe toți.
Toate resursele CNEN vă stau la dispoziție.
Dar, Beny, trebuie să rezolvăm situația.
- Ați identificat focarele? - Am izolat ce am identificat.
Dar sursa e deschisă de peste două săptămâni.
César, adevărul e că știm că s-a răspândit deja.
Dar, dacă cesiul se răspândește și mai mult,
în tot orașul, pe străzi,
în râuri, în apă…
Bine. O să-mi mut zborul spre Brazilia.
César, dacă nu acționăm rapid,
vom avea un dezastru cum n-a mai văzut Brazilia.
Subtitrarea: Daniela Vereș mai văzut Brazilia.