SÖNDERFALLET
Vi är här för att prata om Goiânia-olyckan.
När vi hörde nyheten hade vi ett möte för att diskutera saken.
Vi var inte nöjda med det,
eftersom avfallet skulle skickas till vårt land.
Nittio personer från kayapó-folket åkte till Brasília för att protestera
mot beslutet att använda Serra do Cachimbo som kärnavfallsplats.
Vissa saker i naturen ska man inte röra, utan låta vara.
Annars vänder den sig mot dig och orsakar förstörelse.
De är från södra Pará
och fruktar att det radioaktiva avfallet kan hota 1 500 urfolk…
De har rätt.
Tunnorna börjar flyttas nästa vecka.
Jag behöver hjälp med transporten till Serra do Cachimbo.
-Men, Roberto… -Ursäkta mig.
Ja?
Nej. Jag har inget att säga till guvernören i Pará.
Okej. Koppla fram honom.
Hallå?
Absolut inte! Avfallet stannar inte här! Jag tänker kontakta presidenten.
Vi börjar din nya behandling idag. Det är väl bra?
Jag hörde nåt så fint om dig på nyheterna igår.
De sa att…
…om det inte vore för dig…
…så hade många fler blivit smittade.
Och det är sant, doña Antônia.
Du är en riktig hjältinna, vet du det?
Gumman.
Pappa har nåt att visa dig.
Läkarna berättade för dig om prinsessorna.
Jag…
…ville berätta historien om en drottning
som klippte håret väldigt kort.
Precis som du, gumman.
Och den här vackra drottningen
har den vackraste rösten i världen.
Om du visste hur jag gråter
Och hur jag ber
Pappa älskar dig så mycket.
Jag älskar dig så mycket, gumman.
Hör du mig, älskling?
Älskling!
Älskling?
Antônia?
Nej!
Celeste?
Celeste…
-Vad är det? -Hjärtstopp!
Påbörjar kompressioner.
Ta ventilatorn! Fort!
Hjälp!
Älskling.
Gud. Älskling…
Hjälp mig. Gud!
Gå till Celeste!
UT MED CESIUMET UT MED CNEN
Doña Catarina.
Doña Catarina, snälla.
Ner.
Gå.
Trots att CNEN och delstatsregeringen i Goiás har garanterat
att Antônia Quadrado och Celeste dos Passos Quadrados kroppar
inte utgör nån risk för allmänheten,
har protester tagit över Parque-kyrkogården i dag
under begravningen av de första offren för cesium-137.
Vi vill inte ha dem här!
-De ska inte begravas här! -Respektera våra döda!
Ut!
Förorena inte vår jord!
-Ut! -Inte här! De ska inte begravas här!
Ut! Inte här!
Vad i helvete? Vänta!
Sluta!
Håll er tillbaka!
Ducka! De kastar sten!
Det är min dotter!
Vänta!
-Backa! -Vi kräver respekt!
-Respektera oss! -Sluta!
Ut!
-Ut! -Ut!
Josias Machado Gomes.
Dödsorsak: lungkollaps, kl. 14.00 den 28 oktober.
Valêncio Freitas Soares.
Dödsorsak: akut lungödem, kl. 19.45 den 27 oktober.
Andas ut.
Hur mår du i dag?
Det är tufft, doktorn.
Livet har förlorat sin mening.
Hur mår João?
Tror du…
…att jag kan få prata med honom?
Jag ska diskutera det…
…med dr Eduardo.
Doktorn…
…sist jag försökte träffa Tininha…
…fick jag inte det för er, och nu…
Jag ska se vad jag kan göra.
Ursäkta mig.
Ta ett djupt andetag.
Känner du dig yr?
Har du svårt att andas?
Några bröstsmärtor?
João?
Det är inget.
Lägg dig ner.
Andas. Lugn.
Hör på, Carlos.
Den nya medicinen ska förbättra ditt immunförsvar.
Men inget har räckt för att få din arm att läka.
Den är på väg mot nekros.
Tala klarspråk, doktorn.
Vi kanske måste amputera.
Det kan rädda ditt liv.
Så…
Carlos med hypotermi.
João med lungödem.
Direkt efter att vi påbörjade CSF-behandlingen.
Ett sammanträffande?
Behandlingen är riskabel.
Vi förlorade Josias och Valêncio trots injektionerna.
Vänta!
Efter fyra dagars injektioner.
Båda dog av resistent Klebsiella
som de redan hade när vi inledde den här experimentella behandlingen.
Lúcio, Nina och Evenildo är bättre.
Det är inget framsteg.
Vi har inte råd att ha fel.
Om vi slutar med CSF och Carlos blir sämre kan infektionen i armen döda honom.
Om vi fortsätter och febern beror på behandlingen
kan han också dö.
Ja.
GOIÂNIAS SJUKHUS
Hej, grabben.
Är du okej? Vill du prata med din farbror?
-Raimundo sa att João har blivit sämre. -João?
Va? Kallar du din pappa vid förnamn nu?
Låt mig vara.
Han kommer inte att respektera dig
om du fortsätter att buga för varje läkare som kommer in.
-Han är bara arg på världen. -Är inte du det?
Claudinei är smart, Darlei.
Han är arg på João, för…
…om nåt händer honom också, så gör det mindre ont sen.
Vissa går genom livet ensamma för att slippa smärtan av att förlora nån.
-Hej, Márcio! -Hej, grabben.
Grabben.
Åh, min son.
Är du säker på att du kan åka hem?
-Ja, läkaren skrev ut mig. -Men…
Kan du köra mig till folkhälsomyndigheten?
Men… Márcio.
Ska du jobba när du mår så här?
Hoppa in.
Är du galen?
Hör på.
Till hälsodepartementet.
-Nej! -Måste jag förklara det varje gång?
Goiás ska inte ta smällen för att Brasilien saknar regler för avfall.
Tunnorna ska ut ur delstaten.
Folk är rädda.
Det här är en nödsituation som kräver snabba åtgärder.
Att bygga ett lager för tunnorna i Abadia de Goiás är det bästa…
Ska du föreläsa för mig om offentlig förvaltning?
Jag har lovat allmänheten att få bort tunnorna från Goiás.
De stannar inte om jag inte tvingas.
Då tvingar vi dig.
-Ursäkta? -Vad menar du, Beny?
Du sa själv att det inte finns nån reglering än.
Om ordern att ha kvar avfallet i Goiás kommer uppifrån,
kan du säga att du inte hade nåt val.
Ja. Du kan prata med presidenten, Roberto.
CNEN har väl kontakter i kongressen?
Ja.
Kan ni hantera det?
Visst. Jag kan börja med det direkt.
Ja…
Med presidenten och kongressen med oss
behöver vi inte invänta lagen för att bygga förvaret.
Men vi säger att det är tillfälligt för att undvika uppror.
Jag ville se dig.
Prata med dig.
Jag vill läsa nåt jag har skrivit.
Får jag?
Hur som helst…
"Min älskade lever i tystnad nu.
De sa att hon blivit ett minne.
En stjärna på himlen.
En hjältinna.
Jag ville bara att hon skulle leva."
Det jag egentligen ville var…
…att Tininha och Celeste skulle…
…sjunga och dansa på vår bakgård nu, men det gör de inte.
Nej.
Det jag egentligen ville skriva, men inte kunde, efter den här tragedin…
…är att det inte går en dag utan att jag tänker…
…att om jag inte hade köpt…
…den där jävla lunchlådan…
…den där förbannade lunchlådan…
…så hade inget av det här hänt.
Jag…
Det är mitt fel.
Jag bara…
Jag klantade till mig rejält, João. Fan…
Jag…
Jag vet att…
…du inte är skyldig att förlåta mig, men…
Du vet, brorsan, jag…
Jag ber om ursäkt ändå, okej?
Förlåt, João.
Förlåt, mannen.
Men jag tycker inte att du ska vara så här heller.
Nedslagen.
Ge upp.
Du måste bli bättre, João.
Du…
Du måste kämpa. Fan!
Jag…
Jag klarar inte av att förlora dig också.
Jag orkar inte.
Förlåt, mannen.
Förlåt mig.
-César. -Hur mår du?
Jag mår bra.
Det här är dona Alzira.
-Hej. Hur mår du? -Hur mår du?
Beny,
jag tog hit Alzira för att ge oss råd.
Ja?
Åklagarmyndigheten har åtalat dig
för vållande till annans död.
Vållande till annans död?
Men de har begärt ett förhör med dig.
Det är bra och ovanligt,
för då kan du försvara dig.
Och vi kommer att vara med dig.
-Förlåt, jag trodde… -Har du blivit utskriven?
Borde du inte vila?
Jag kommer tillbaka.
Nej, kom in, Márcio. Kom in.
Márcio, det här är dr César, CNEN:s ordförande.
Angenämt.
Márcio, när arbetet återupptas,
kan du då ta ansvar för att förbereda förvaringen för tunnorna?
Visst.
Hälsoministern åtalades också, och det ska vi utnyttja.
En förordning från 1978 säger att myndigheten som ansvarar
för tillsynen av joniserande radioaktiva källor i Goiás
är folkhälsomyndigheten.
Ja, så kan det vara.
Men jag var också ansvarig för att inspektera kliniken.
Och det tänker jag inte ducka för.
Ja, men det uttalandet äventyrar CNEN.
Och…
Om CNEN förlorar trovärdighet nu,
blir det omöjligt att implementera förvaret i Goiás.
Nej, vänta.
Vi vet inte ens var kongressen och presidenten står i frågan.
Jo, det gör vi.
Vi vet.
Okej.
God morgon, medborgare i Goiás.
Nationalkongressen har godkänt
och presidenten har just undertecknat en lag som fastställer
att varje delstat ansvarar för att förvara sitt eget radioaktiva avfall.
Jag vill betona att även om detta är ett federalt beslut,
så bekräftar jag mitt åtagande
till att få bort det radioaktiva avfallet från centrala Goiânia.
Efter omfattande forskning
har ledningen i Goiás, tillsammans med CNEN, identifierat en idealisk plats,
en tillfällig sådan, där det radioaktiva avfallet kan förvaras:
en plats i Abadia de Goiás.
VARNING RADIOAKTIVT OMRÅDE
Vi ska visa hur man hanterar en radiologisk nödsituation
inte bara för Brasilien, utan för hela världen.
Tack.
HÄLSOINSPEKTIONEN
DAG 45
Orenstein.
Inget cesium här!
Det är otroligt.
Inget cesium här!
Den här lastbilen måste komma förbi.
Det är inte bara lastbilen. Ingen släpps igenom.
Men lastbilen är inte radioaktiv.
Det spelar ingen roll.
Vi låter er inte komma hit, släppa bomben och dra.
Men det är helt säkert.
Jaså? Ta med det hem då.
God morgon.
-Vad heter du? -Dorimar.
Jag heter Emerson, hälsominister. Kan ni flytta på er så vi kan köra förbi?
-Nej! Ingen strålning här! -Ut med cesiumet!
-Ut! -Inget cesium här!
-Hörrni, släpper vi förbi dem? -Nej!
-Inget cesium! -Ut med cesiumet!
Ut med cesiumet!
Senhor Dorimar, var lugn. Det är ingen fara.
Ni har mitt och guvernörens ord. Det är ingen fara.
Ut med cesiumet!
Be guvernören komma och prata med mig.
Ut med cesiumet!
MILITÄRPOLIS
HÄLSOINSPEKTIONEN
Ett officiellt fiasko.
Cesiumkällan som orsakade atomkrisen i Goiás
har just återvänt till hälsoinspektionen
efter att demonstranter blockerat dess inträde i det tillfälliga…
Vi får se när vi kan återuppta arbetet.
Tack, Eneida.
Jag förstår mig inte på dig.
Du vill hellre bli sjuk,
hålla dig borta från din fru och leva i frustration,
än att undervisa?
-Finns det nåt mellanting? -Livet funkar inte så.
Pappa, jag är vuxen. Jag vet hur livet funkar.
Förlåt. Jag kan vara lite brysk ibland,
men det är för ditt eget bästa.
Jag vet. Jag vet, pappa, men…
Hör på.
Jag hatar inte tanken på att undervisa, men jag älskar det inte heller.
Det är inte min stora dröm. Men det jag gör nu…
…får mitt hjärta att slå snabbare. Det är ute på fältet som jag känner att…
…jag har hittat min plats i världen.
Det oroar mig.
Kommer det alltid att vara så här farligt?
Nej, pappa. Förhoppningsvis inte.
Och förhoppningsvis inte så frustrerande.
Om jag klarar ett prov för statstjänst.
Jag är så jäkla stolt över dig.
Tur att du är som din mamma.
Modig.
Och envis.
Du kommer inte att stoppas av nån liten protest.
Inte här!
Ni måste förstå att Goiás redan är stigmatiserat
av hela landet.
Att stänga av en väg så här kommer att förstöra ekonomin.
Om det skadar affärerna är det dåligt för alla.
Hitta en annan plats för avfallet.
-Vi har nått ett dödläge. -Ja, vi har nått ett dödläge.
Om vi inte kommer överens så blir vi kvar här för alltid.
Jag förstår hur jag kan hjälpa er.
Men hur hjälper ni mig?
Om ni röjer undan på vägen
lovar jag att genast börja leta efter en annan deponeringsplats.
-Funkar det? -Ja. Det är väl lätt?
Inga tidsfrister, inga garantier.
En vecka?
Två dagar.
Fram till dess kommer inget in i anläggningen.
Okej.
Är det så svårt att hitta ett alternativt lager?
På 48 timmar är det omöjligt.
Inte ens på 48 dagar.
I studien jag tittade på hade man undersökt hela Goiás.
Och Abadia var det enda stället som uppfyllde alla krav.
Vad händer om vi bryter vapenvilan?
Vad menar du?
De har väl röjt vägen så att lastbilarna kan passera?
Vi tar våra lastbilar och kör in.
Bra. På natten, när ingen väntar sig det.
Då bryter jag mitt löfte till folket.
Skyll på CNEN.
Säg att det var vårt beslut och att du inte hade nåt val.
Hej, pappa?
Hör du mig?
Hallå? Det är Claudinei, va?
Er pappa måste ha syrgasmasken på sig, och han har svårt att prata.
Kan han höra oss?
Han hör. Jag ger honom luren.
Pappa?
Hur mår du?
Förlåt, jag glömde att du inte kan prata.
Det är bara det att…
Det är inte ditt fel.
Hur skulle du veta att den var farlig?
De som visste det varnade oss inte.
De bryr sig inte.
Ingen bryr sig om oss.
Bara läkarna
och vi själva.
Jag önskar att du och mamma var här.
Och min lilla prinsessa.
Pappa…
Mamma och jag behöver dig.
Nu mer än nånsin.
Krya på dig.
Jag älskar dig.
Min arm!
Ta det lugnt, Carlos!
Jag ska förbereda ett smärtstillande så länge, okej?
Håll ut. Bara lite till, Carlos.
Hörrni!
Jag hittade två kirurger och en narkosläkare till imorgon.
-Vill du operera imorgon? -Ja.
CSF:en funkar. Hans granulocyter har ökat.
Ja, men värdet är fortfarande för lågt.
Tänker du komma med lösningar,
eller bara lista problemen som vi redan vet om?
Jag ska leta reda på en sjuksköterska och en kirurg till.
Fan.
Kan du garantera
att den som opererar inte blir smittad?
Det kan inte garanteras.
-Vad händer när sjukhuset stäms? -Vad händer när nån annan dör?
Ni pratar som om ni var säkra på att han överlever operationen,
men det är ni inte.
Om det vore enkelt skulle vi inte behöva tre sjukvårdsteam.
Carlos är i riskzonen med eller utan operation.
Men utan operation kommer han att dö.
Vi har redan två kirurger. Vi behöver bara en till.
Márcio, hör du mig?
Ja, Paula.
Lastbil två är fullastad.
Okej. Uppfattat.
God morgon.
Först och främst vill jag återigen säga
att jag är villig
att besvara och klargöra alla frågor.
Jag vill klargöra alla frågor gällande mina plikter på CNEN.
Vi är framme om fem minuter.
Uppfattat, Paula.
Och min roll i att begränsa
den radiologiska olyckan med cesium-137.
Trots vad som sagts av vissa…
Kom nu.
Trots vad som upprepade gånger har sagts i media
ligger inte tillsynen av joniserande radioaktiva källor
i delstaten Goiás på den nationella kärnenergikommissionen,
utan på folkhälsomyndigheten,
i enlighet med förordning 81 384.
Vilket fastställts i förordning 81 384 från 1978.
Det är viktigt att påpeka att även om tillsynen
hade varit CNEN:s ansvar, så hade det varit omöjligt
eftersom vi aldrig fick några dokument från Strålningsinstitutet i Goiânia,
där det stod att strålbehandlingsutrustning
innehållande cesium-137
hade lämnats kvar.
Det här är bara en av många motsägelser
i de uttalanden som delägarna i Strålningsinstitutet i Goiânias
har gett till medierna.
Bara lögnerna visar…
Lögnerna…
Och lögnerna i sig visar
att de är mer intresserade av att rädda sitt eget skinn
än att uppfylla sina plikter…
…ansvarsfullt.
-Ut! Inte här! -Fan.
INGET ATOMAVFALL I GOIÁS
Sa du inte att det skulle vara tre kirurger?
Jag kunde inte få hit en tredje i tid.
Vad är tidsgränsen för exponering?
Oroa dig inte. Jag fokuserar på det. Jag säger till när vi ska byta.
Vad händer om vi överskrider tiden för båda?
Vi ska göra vårt bästa för att förhindra det.
Vi håller på er!
Håll ut, Carlinhos. Lycka till.
God morgon, Carlos.
Jag är rädd, doktorn.
Du behöver inte vara rädd. Allt kommer att bli bra, okej?
Jag litar på dig.
Bara team ett nu.
Kom igen.
Lycka till, Carlos.
Inte här!
Vi har bestämt att inget avfall ska in i förvaret.
Vapenvilan vi ingick gällde att röja upp vägarna,
inte förvaret för radioaktivt avfall.
Och vem förhandlade fram vapenvilan?
Guvernören själv.
Vi såg det. Vi var där!
Inget cesium här!
Vänta lite.
Ni vill att avfallet ska tillbaka till stan?
Ja!
Då kan ni ta en tunna var, lägg den i bilen och kör tillbaka den.
Det är absurt!
Lugna er.
Vi bryter vapenvilan.
Ut! Inte här!
Men varför gör vi det här? Varför är ni här nu?
-Mitt hus! -Min familj!
För att skydda vårt land.
Hus, familj, land… Kort sagt, rädsla, eller hur?
-Är ni rädda för att bli smittade? -Så klart!
-Är du det? -Ja.
-Är du det? Och du? -Ja.
Bra. Det är jag också.
Men jag är mycket mer rädd för vad som kan hända
om de här tunnorna blir kvar i centrum.
Man måste lita på någon.
Annars tar den här mardrömmen aldrig slut.
Och det här är den säkraste platsen för tunnorna.
Det är inte jag som säger det.
Det är data.
Det är vetenskap.
INGET RADIOAKTIVT AVFALL HÄR INGET ATOMAVFALL
Lyckat.
Kollar hemostas.
Utmärkt, doktorn.
Direkt tryck.
-Trycket sjunker. -Blödningen upphör inte.
Ge vätska. Nu!
Och ta hit blod. Snabbt!
Vi byter team om tre minuter.
Och ni kommer inte tillbaka. Ni har nått gränsen för strålning.
Kämpa, Carlos.
Håll upp armarna.
Operationen är långt ifrån över. Vi måste tillbaka.
Ingen kommer att stoppa dig. Men det är inte säkert från och med nu.
Jag tar risken om jag måste.
Jag kommer strax.
Strålningen måste ha skadat vävnaden. Jag kan inte få hemostas.
-Har vi slut på tid? -Två minuter.
Vad gör vi?
Inga fler läkare får komma in.
Där. Det slutar blöda. Jag ser kärlet nu.
En plasma till och kryo.
-Eduardo… -Jag stannar.
Jag vill inte stanna längre.
Börja med noradrenalin. Hans hjärta klarar det inte.
-Jag vill inte bli exponerad mer. -Fokusera.
Kamrat.
Vi kan ta över om ni tillåter det.
Loureiro förklarade allt. Ni kan gå.
Team två, gå ut.
-Något nytt? -Inget.
Vänner,
ni hade rätt.
Det funkade. Vi klarade det.
Vi klarade det!
Bra jobbat!
Bra jobbat.
Dr Esther,
tack.
Tack.
Ni hävdar att ni borde ha fått ett formellt meddelande
från Strålningsinstitutet i Goiânia om cesium-137-utrustningen.
Det stämmer.
Som tidigare nämnts
är ägarna ansvariga för att rapportera ändringar som rör utrustningen.
I Goiânia-fallet
fick vi bara information om en utrustning, koboltutrustningen.
Det är dokumenterat i CNEN:s filer.
Vill du tillägga något mer?
Ja, det vill jag.
Jag har redogjort för de juridiska skyldigheterna,
men nu vill jag tala om ansvar.
Senhor Orenstein.
Som CNEN:s chef
har jag följt alla protokoll.
Jag utförde mitt jobb med stor omsorg.
Men det räckte inte.
Om jag hade förhindrat att cesiumutrustningen
lämnats kvar och exponerats,
hade fyra personer inte dött. Jag…
Jag var på två av deras begravningar.
En liten flicka full av drömmar…
…och en kvinna…
…som gjorde vad hon trodde var bäst för samhället,
för kollektivet.
Trots att hon var sjuk
tog hon den där kapseln
med pulvret som hon trodde var giftigt
och gjorde sig av med den.
Antônia Quadrado visade exempel på ansvar och mod.
Hon hindrade andra från att bli smittade.
Hon räddade liv.
Det kostade henne livet.
Och jag kan inte vanära hennes minne
genom att låtsas att jag inte är delaktig i det här.
Cesiumläckan inträffade
för att alla inblandade i hanteringen av utrustningen
misslyckades med sina skyldigheter.
Vissa av bekvämlighet.
Andra av misstag, som jag.
Men ansvaret
delar vi alla.
Och nu då, doktorn?
Nu vilar du.
-Frossan är borta, va? -Ja.
Jag har nåt till dig.
Vad är det?
Din mamma skrev till dig.
Vill du att jag läser det?
"Min käre son.
Jag blev lättad när jag fick veta att de tar väl hand om dig.
Ditt brev gav mig styrka.
Här hemma ber vi alla för dig dag och natt.
Tänk inte på sorgen, utan på att komma tillbaka.
Vi saknar dig, men vår tro är starkare.
Gör allt de säger åt dig
och glöm inte att din mamma älskar dig mycket.
Kramar från mamma."
Tack, doktorn.
Det är okej.
Du är bara känslosam.
Så där.
João, dina provsvar har kommit.
Förlåt, doktorn.
-Jag kommer tillbaka. -Det är okej. Får jag?
Ja.
Tack.
Vad står det?
Du är frisk, João! Oroa dig inte.
Ska vi?
Hej då.
Du får inte gå in.
Det är mitt hus som rivs. Jag vill bara titta.
-Du får inte gå över linjen. -Hörru! Sluta.
Levi.
Släpp förbi henne.
RADIOAKTIVT
Jag läste att det var idag.
Jag vill bara titta.
Varsågod.
Har det börjat?
Det är säkert fram till hit.
Regeringen kommer att hjälpa dig.
Ett ögonblick.
Jag…
Jag lyckades sanera det.
Jag vet att det inte är mycket, men…
Så vacker.
Det var du som tog min dotter ifrån mig.
Jag glömmer aldrig ditt ansikte.
Förlåt.
-Är jag farlig? -Nej, självklart inte.
Ni pratar bara med oss under polisbevakning.
Din vän kom hit för att omringa oss med poliser.
Lustigt.
Ni var så rädda för oss. Ni skyddade er själva så mycket.
Men jag fick begrava min dotter.
Jag beklagar. Det gör jag verkligen.
Du är ledsen, va?
Tack för fotot.
Fortsätt.
Så du ska inte gå i pension?
Du verkar lite besviken, César.
Beny, åklagarmyndigheten har lagt ner åtalet mot dig.
Det gläder mig.
Men de har fortfarande ögonen på CNEN på grund av dig.
Vad förväntar du dig? Ett tack?
-Hur är det, César? -Hur är det?
-God eftermiddag. -Roberto.
Minister.
Hur är det?
Höga tjänstemän från hälsa och arbete
och ordföranden för den nationella kärnenergikommissionen
undertecknar just nu ett avtal
för att inspektera radiologi- och strålbehandlingsutrustning.
Initiativet syftar till att säkerställa att radiologiska nödsituationer
som den som inträffade i Goiânia där en kapsel med cesium-137 brast
aldrig händer igen.
Orenstein.
Jag måste prata med dig.
Jag har en tenta i Rio.
Bianca är där.
Gravid.
Jag måste åka hem.
Måste du, eller vill du?
Jag vill åka hem för Biancas skull.
Men provet…
Äh…
Jag har lärt mig mycket av dig.
Tack.
-Jag kommer att sakna dig. -Nej då.
Ursäkta?
Du kommer inte att sakna mig, för vi ska jobba ihop.
Jag rekommenderade dig till en tjänst på CNEN i Rio de Janeiro.
Var det inte det du ville?
Menar du allvar?
Tack. Tack så mycket.
Márcio, lyssna på mig.
Jag borde tacka dig för att du med sådan hängivenhet och mod
tog på dig ansvar som inte ens var ditt.
Så…
Vi ses om några månader i Rio, kollega.
Tack, Beny.
João.
Tack för allt.
Jag kommer alltid att minnas Celeste med kärlek.
Du är en bra pappa.
Nu måste jag ta hand om min son, som behöver mig.
Ja.
Trevlig resa.
Ta ert ansvar nu.
Med all respekt, doktorn,
det har vi alltid gjort.
Det är de som bestämmer som inte gör det.
Kom, João.
Kom, brorsan.
Márcio?
Márcio.
Det är inte mycket.
Får jag?
-Jag har saknat dig så mycket. -Jag har saknat dig!
Åh, älskling.
Jag är så glad att du är här.
Så? Har du saknat pappa?
Han saknade sin pappa så mycket.
Vad är det?
Det är Goiânia, va?
Jag önskar att jag kunde säga att det blir bra.
Jag också, älskling.
Jag också.
SJUKHUSET I GOIÂNIA
15 DECEMBER 1987
-Hej, brorsan. -Herregud!
-Jag älskar dig, brorsan. -Celeste…
De berättade.
Och du? Hur mår du?
Kom, Evenildo. Kom hit.
Kom. Kom hit.
Jag har saknat dig, brorsan.
Var är Claudinei?
Åh, min son.
Jag har saknat dig.
Jag har saknat dig mer.
Älskling.
Får vi åka hem, doktorn?
Inte än. Men snart.
Även efter att ni har åkt hem
måste ni komma tillbaka hit varje månad under ett års tid,
och sen en gång om året för uppföljning.
Och vi finns alltid här.
När ni behöver oss.
Vi har inget hem att återvända till.
Ännu.
Jag tror inte på det längre.
Jag tror inte på regeringens löfte. Huset är borta.
Du har rätt. Jag tror inte heller på det. Det är svårt att tro.
Men jag har bestämt mig.
Vi kanske inte har nånting. Vi kanske inte har ett hem,
men vi har varandra.
Det är vad vi behöver. Att vara tillsammans.
Att kämpa för det rätta.
Att kämpa för det som är vårt.
För vi ska kämpa. Det kan de vara säkra på. Vi ska kämpa.
Vi ska kämpa.
Förlåt!
Förlåt.
LP:S BILVERKSTAD
STRÅLNINGSSKANDALEN I GOIÂNIA ÄR DEN VÄRSTA
SOM NÅGONSIN REGISTRERATS UTANFÖR ETT KÄRNKRAFTVERK.
FEM ANSTÄLLDA VID STRÅLNINGSINSTITUTET I GOIÂNIA
DÖMDES FÖR VÅLLANDE TILL ANNANS DÖD.
CNEN ÅLADES ATT BETALA EN MILJON REAL FÖR ATT GARANTERA VÅRD FÖR OFFREN.
ÖVER 1000 YRKESPERSONER ARBETADE MED SANERINGEN OCH VÅRDEN.
PROTOKOLLEN SOM UTVECKLADES AV BRASILIANSKA FYSIKER, KEMISTER OCH LÄKARE
BLEV EN GLOBAL REFERENS OCH ANTOGS AV
INTERNATIONELLA STRÅLSKYDDSKOMMISSIONEN.
ÖVER 6 000 TON RADIOAKTIVT AVFALL GENERERADES.
NÄSTAN 40 ÅR SENARE
HAR INGA INCIDENTER RAPPORTERATS PÅ FÖRVARINGSPLATSEN.
DEN TIDIGARE HÄLSOMYNDIGHETSBYGGNADEN
TILLHÖR NU LEIDE DAS NEVES STATLIGA CENTER FÖR STRÅLNINGSOFFER,
SOM FORTSÄTTER ATT ÖVERVAKA OCH VÅRDA ÖVERLEVANDE OFFER.
UTÖVER DE FYRA DÖDSFALL SOM ORSAKADES AV CESIUM-137
RAPPORTERAR FÖRENINGEN FÖR CESIUM-137-OFFER YTTERLIGARE 16 DÖDA
FRÅN SJUKDOMAR RELATERADE TILL DET RADIOLOGISKA LÄCKAGET.
TILLÄGNAS FYSIKERNA, KEMISTERNA OCH LÄKARNA SOM REAGERADE PÅ OLYCKAN,
TILL OFFREN SOM FÖRLORADE SINA LIV OCH TILL ÖVERLEVARNA
SOM FÖR ALLTID KOMMER ATT BÄRA ÄRR EFTER CESIUMET.
DETTA ÄR ETT FIKTIVT VERK OCH HÄVDAR INTE HISTORISK KORREKTHET.
Undertexter: Sarah Wallin Bååth VDAR INTE HISTORISK KORREKTHET.