РАДІОАКТИВНА ЗАГРОЗА
Ми приїхали говорити про радіологічний інцидент у Гоянії.
Почувши новини, ми провели збори, щоб їх обговорити.
Ми були незадоволені,
бо ці відходи мали відправити на нашу землю.
Дев'яносто індіанців кайапо приїхали до Бразилії протестувати
проти вивезення відходів до Серра-ду-Кашимбу.
Деякі речі в природі не можна чіпати. Їх треба залишити в спокої.
Інакше природа обернеться проти вас, повстане і спричинить руйнування.
Вони з південної Пари,
і бояться, що радіоактивні відходи Гоянії загрожуватимуть 1 500 індіанців…
Вони мають рацію.
Бочки почнуть перевозити наступного тижня.
Допоможіть підготувати транспорт до Серра-ду-Кашимбу.
-Але Роберту… -Перепрошую.
Так?
Ні. Мені нема чого обговорювати з губернатором Пари.
Гаразд. З'єднайте.
Алло?
У жодному разі! Ці відходи тут не залишаться!
Я знову дзвоню президенту.
Сьогодні починаємо нове лікування. Чудово, правда?
Я вчора в новинах чула про вас дещо дуже приємне.
Казали,
якби не ви…
заразилося б набагато більше людей.
І це правда, пані Антоніє.
Ви справжня героїня, ви в курсі?
Доню.
Тато дещо покаже.
Лікарі розповіли тобі про принцес.
Я…
Я хотів розповісти тобі історію королеви,
яка стриглася дуже коротко.
Як ти, люба.
І ця прекрасна королева
має найпрекрасніший голос у світі.
Якби ти знала, як я плачу
І як благаю
Тато тебе дуже любить, ти знаєш?
Я дуже тебе люблю, доню.
Доню, ти мене чуєш?
Доню!
Доню?
Антоніє?
Ні!
Селешто?
Селешто…
-Що таке? -Пульсу немає!
Починаю компресію.
Несіть мішок. Швидко!
Допоможіть!
Доню.
Господи. Доню…
Допоможіть мені. Боже!
Іди до Селешти!
НІ ЦЕЗІЮ НІ КОМІСІЇ ЯДЕРНОЇ ЕНЕРГІЇ
Пані Катаріно.
Пані Катаріно, прошу.
Опускайте.
Уперед.
Хоча Комісія ядерної енергії і уряд Гоясу запевнили,
що тіла Антонії Квадрадо і Селешти дус Пассус Квадрадо
не становлять загрози для громадськості,
сьогодні вранці на Парковому цвинтарі виникли протести
під час поховання перших жертв цезію-137.
Ми не хочемо їх тут!
-Їх тут не поховають! -Поважайте наших мертвих!
Геть!
Не забруднюйте нашу землю!
-Геть! -Не тут! Тут їх не ховатимуть!
Геть! Не тут!
Якого дідька? Спокійно!
Зупиніться!
Назад!
Пригніться! Вони кидають каміння!
Це моя донька!
Чекайте!
-Відійдіть! -Ми вимагаємо поваги!
-Поважайте нас! -Зупиніть це!
Геть!
Забирайтеся!
Геть!
-Геть! -Геть!
Жозіаш Машаду Ґомес.
Причина смерті: колапс легень о 14:00 28 жовтня.
Валенсіу Фрейтас Соарес.
Причина смерті: гострий набряк легень о 19:45 27 жовтня.
Видихайте.
Як ви сьогодні почуваєтеся?
Важко, лікарю.
Життя втратило сенс. Що лишилося робити?
Як Жуан?
Думаєте…
я можу з ним поговорити?
Дозвольте мені
обговорити це з лікарем Едуарду.
Лікарю…
коли я востаннє намагався побачити Тінінью…
ви не дозволили, а тепер вона…
Спробую влаштувати.
Перепрошую.
Глибоко вдихніть.
У вас паморочиться в голові?
Важко дихати?
Біль у грудях?
Жуане?
Усе, лікарю.
Лягайте.
Дихайте. Спокійно.
Слухайте, Карлосе.
Цей новий препарат має покращити вашу імунну систему.
Але ніщо з того, що ми пробували, не допомогло вилікувати руку.
Починається некроз.
Лікарю, кажіть зрозуміло.
Можливо, доведеться ампутувати.
Це може врятувати вам життя.
Отже…
У Карлоса гіпотермія.
У Жуана набряк легень.
Одразу після початку введення КСФ.
Збіг?
Це лікування ризиковане.
Ми втратили Жозіаша й Валенсіу навіть після ін'єкцій.
Стривайте!
Після чотирьох днів ін'єкцій.
І обидва померли через стійку клебсієлу,
якою заразилися ще до початку експериментального лікування.
У Лусіу, Ніни й Евенільду є прогрес.
Це не прогрес.
Ми не можемо дозволити собі помилитися.
Якщо ми припинимо КСФ, і Карлосу стане гірше,
інфекція руки може його вбити.
А якщо продовжити, і його лихоманитиме від ліків, він теж може померти.
Так.
МІСЬКА ЛІКАРНЯ ГОЯНІЇ
Малий.
Усе гаразд? Хочеш поговорити з дядьком?
-Раймунду каже, Жуану стало гірше. -Жуану?
Що? Ти тепер називаєш свого батька на ім'я?
Дай мені спокій.
Хлопець не поважатиме тебе,
якщо вклонятимешся кожному лікарю, який заходить.
Він просто злий на світ.
А ти ні?
Клаудіней розумний, Дарлі.
Він злий на Жуана, бо…
якщо з ним щось станеться, хлопцю буде не так боляче.
Дехто йде життям сам, щоб уникнути болю втрати.
Гей, Марсіу!
Сину.
Синку.
Боже. Тобі точно можна йти додому?
-Усе добре, тату. Лікар виписав. -Але…
Відвезеш мене до Управління охорони здоров'я?
Але… Марсіу.
Ти підеш на роботу в такому стані?
Сідай.
Ти здурів?
Слухай.
-Їдьмо додому… -В управління.
-Ні! -Я маю тобі щоразу пояснювати?
Якщо в Бразилії немає регулювання ядерних відходів,
Гояс не буде відбувайлом.
Ці бочки поїдуть з мого штату.
Люди налякані.
Це надзвичайна ситуація, яка потребує швидких дій.
Побудувати сховище для бочок в Абадії-де-Гояс — найкращий…
Будете мене вчити державного управління?
Я публічно зобов'язався вивезти ці бочки з Гоясу.
Вони залишаться лише під примусом.
Тоді ми вас змусимо.
-Даруйте? -Про що ти, Бені?
Ви самі сказали, що ще немає жодного регулювання.
Тож якщо наказ зберегти відходи в Гоясі надійде згори,
ви сказали, що не матимете вибору.
Так. Роберту, ти можеш поговорити з президентом.
Комісія має контакти в Конгресі?
Так.
Можете з ними домовитися?
Звісно. Я можу почати просто зараз.
Що ж,
якщо президент і Конгрес підтримають,
не доведеться чекати закону, щоб побудувати сховище.
Але ми оголосимо його тимчасовим, щоб уникнути галасу.
Я хотів тебе побачити.
Поговорити.
Хочу прочитати те, що я написав.
Можна?
Отже…
«Моя любов тепер живе в тиші.
Кажуть, вона стала спогадом.
Зіркою на небі.
Героїнею.
А я просто хотів, щоб вона була жива».
Насправді я хотів,
щоб Тінінья і Селешта…
співали й танцювали на нашому подвір'ї, але їх немає, так?
Ні.
Що я справді хотів написати, але не зміг після цієї трагедії…
це що не минає жодного дня, щоб я не думав…
що якби я не купив
той клятий ланчбокс…
той бісів ланчбокс…
нічого б цього не сталося, так?
Друже, я…
облажався.
Я просто…
Я так облажався, Жуане! Дідько…
Я…
Я знаю, що…
що ти не мусиш мене прощати, але…
Знаєш, брате, я…
Я все одно попрошу прощення, добре?
Пробач, Жуане.
Мені дуже прикро.
Але не думаю, що ти теж маєш таким бути.
Побиватися.
Здаватися.
Ти маєш одужати, Жуане.
Брате…
Ти маєш боротися!
Я…
Не знаю, чи я втримаю, якщо і тебе втрачу.
Я не витримаю.
Пробач мені.
Пробач.
-Сезаре. -Як справи?
Добре.
Це пані Алзіра.
-Добрий день. -Добрий день.
Бені,
я привів Алзіру, щоб вона нас консультувала.
Так?
Прокуратура висунула вам звинувачення
у ненавмисному вбивстві.
Ненавмисному вбивстві?
Але вони запросили слухання, щоб ти дав свідчення.
Це добре, таке трапляється рідко.
Ти зможеш себе захистити.
І ми весь час будемо з тобою поряд.
-Вибачте, я думав… -Тебе виписали?
Хіба ти не маєш відпочивати?
Я в нормі. Зайду пізніше.
Ні, заходь, Марсіу. Заходь.
Марсіу, це доктор Сезар, президент комісії.
Радий знайомству.
Марсіу, коли робота відновиться,
зможеш узяти на себе підготовку сховища для бочок?
Авжеж.
Секретаря з охорони здоров'я теж звинуватили,
і ми це використаємо.
У декреті 1978 року сказано, що агентство, відповідальне
за нагляд за іонізуючими радіоактивними джерелами в Гоясі —
це Управління охорони здоров'я.
Так, можливо.
Але я теж був відповідальний за перевірку клініки.
І я не ухилятимуся, Сезаре.
Так, Бені, але ця заява компрометує Комісію ядерної енергії.
І…
якщо комісія зараз втратить довіру,
буде неможливо створити сховище в Гоясі.
Ні, зачекай.
Ми ще не знаємо, яка позиція Конгресу і президента.
Знаємо, Бені.
Знаємо.
Гаразд.
Доброго ранку, громадяни Гоясу.
Національний конгрес схвалив,
а президент щойно підписав закон,
який встановлює, що кожен штат Бразилії відповідає за утилізацію
своїх радіоактивних відходів.
Хочу наголосити, що, хоча це суто федеральне рішення,
я підтверджую свою налаштованість
вивезти радіоактивні відходи із центру Гоянії.
Після ретельних досліджень
уряд Гоясу разом з Нацкомісією ядерної енергії
визначили ідеальне місце,
тимчасове місце,
для зберігання радіоактивних відходів:
це ділянка в Абадії-де-Гояс.
ОБЕРЕЖНО РАДІОАКТИВНА ЗОНА
Ми покажемо приклад того, як поводитися з радіологічною аварією,
не лише Бразилії, а й цілому світу.
Усім дуже дякую.
АГЕНТСТВО З ОХОРОНИ ЗДОРОВ'Я
ДЕНЬ 45
Оренштайне.
Ні — цезію тут!
Неймовірно.
Ні — цезію тут!
Друже, ця вантажівка має проїхати.
Не лише радіоактивна вантажівка. Не проїде ніхто.
Ця вантажівка не радіоактивна.
Мені байдуже.
Ми не дозволимо вам скинути тут бомбу й зникнути.
Але це цілком безпечно.
Он як? То забирай це додому.
Доброго ранку.
-Як вас звати? -Дорімар.
Я Емерсон, секретар з охорони здоров'я.
Можете відійти, щоб ми проїхали?
-Ні! Ми не хочемо радіації! -Геть звідси з цезієм!
-Геть! -Ні — цезію тут!
Гей, народ. Ми їх пропустимо?
Ні!
-Ні цезію! -Геть із цезієм!
Геть із цезієм!
Пане Дорімаре, будьте певні. Небезпеки немає.
Ми з губернатором даємо слово. Небезпеки немає. Прошу.
Геть із цезієм!
Тоді скажіть своєму губернатору прийти поговорити зі мною.
Геть із цезієм!
ВІЙСЬКОВА ПОЛІЦІЯ
АГЕНТСТВО З ОХОРОНИ ЗДОРОВ'Я
Офіційний провал.
Джерело цезію, яке спричинило атомну кризу в Гоясі,
щойно повернулося до будівлі Агентства з охорони здоров'я
після того, як протестувальники заблокували в'їзд
до місця тимчасового зберігання…
Ну клас. Побачимо, коли відновиться робота.
Дякую, Енейдо.
Синку, я тебе не розумію.
Тобі краще хворіти,
триматися далеко від дружини й жити в розпачі, ніж викладати?
-А є щось середнє? -Життя так не влаштоване!
Тату, я дорослий чоловік. Я вже знаю, як влаштоване життя.
Вибач. Іноді я буваю різким,
але це для твого ж блага.
Я знаю.
Знаю, тату, але…
Слухай,
не те щоб я ненавидів ідею викладання, але мені це не подобається, ясно?
Не про нього я мріяв.
А те, чим я зараз займаюся, змушує…
моє серце битися швидше.
Під час польової роботи я почуваюся…
ніби знайшов своє місце у світі.
Синку, мене це непокоїть.
Завжди так буде? Настільки небезпечно?
Ні, тату. Сподіваюся, що ні.
І, сподіваюся, не так розчаровуватиме.
Якщо я складу іспит на держслужбовця.
Сину, я тобою страшенно пишаюся.
Добре, що ти такий, як мама.
Сміливий.
І впертий.
Бо тебе не зупинить якась там акція протесту.
Не тут!
Ви маєте зрозуміти, що Гояс уже затаврувала
вся країна.
Перекриття дороги знищить економіку.
Якщо це зашкодить бізнесу, буде погано для всіх.
Тоді знайдіть інше місце для відходів.
Ми зайшли в глухий кут.
Так, це глухий кут.
Якщо ми не домовимося,
ми тут застрягнемо.
Я зрозумів, чим я вам допоможу.
А чим ви допоможете мені?
Якщо ви звільните дорогу,
обіцяю негайно почати шукати інше місце для відходів.
Так влаштує?
Ага. Отак просто, так?
Ні термінів, ні гарантій.
Тиждень?
Два дні.
А доти нічого не потрапить на той об'єкт.
Домовились.
Невже так важко знайти альтернативне сховище?
За 48 годин це неможливо.
Навіть за 48 днів.
Я досліджував увесь штат Гояс.
І Абадія була єдиним місцем, яке відповідало всім вимогам.
А якщо ми порушимо перемир'я?
Тобто?
Вони ж розчистили дорогу для проїзду вантажівок?
Візьмемо вантажівки й поїдемо.
Чудово. Уночі, коли ніхто не чекатиме.
І я порушу свою обіцянку, дану людям.
Звинуватьте Комісію ядерної енергії.
Скажіть, що це наше рішення, і у вас не було вибору.
Алло, тату?
Ти мене чуєш?
Алло? Це Клаудіней, так?
Твоєму татові потрібно бути в кисневій масці
і йому важко говорити.
Він хоча б чує нас?
Так, чує. Я даю йому трубку, добре?
Тату?
Як ти?
Вибач, я забув, що ти не можеш говорити.
Просто…
Ти не винен.
Звідки ти міг знати, що ця штука небезпечна?
Люди, які це знали, не попередили нас.
Їм байдуже.
Ми нікому не потрібні.
Про нас дбають лише лікарі
і ми самі.
Я б хотів, щоб ви з мамою були тут.
І моя маленька принцеса.
Тату…
ти потрібен нам з мамою.
Зараз як ніколи.
Одужуй скоріше.
Я тебе люблю.
Моя рука!
Спокійно, Карлосе!
Я приготую знеболювальне, щоб полегшити біль, добре?
Постарайся потриматися. Ще трохи, Карлосе.
Народ!
Я знайшов двох хірургів і анестезіолога на завтра.
Хочеш оперувати завтра?
-Так. -Так.
КСФ працює. Його гранулоцити зросли.
Так, зросли, але все одно замалі.
Ти почнеш придумувати рішення,
чи лише вказуватимеш на те, що ми й так знаємо?
Піду шукати медсестру. І ще одного хірурга.
Чорт забирай.
Ви можете абсолютно гарантувати,
що той, хто оперуватиме, не заразиться?
Цього не можна гарантувати.
-Що буде, коли на нас подадуть до суду? -А що буде, коли хтось помре?
Ви говорите так, ніби впевнені, що він переживе операцію.
Але ви не впевнені, так?
Якби це було просто, нам би не знадобилося три команди.
Слухайте, Карлос у небезпеці і з операцією, і без неї.
Але без неї він точно помре.
У нас уже є два хірурги.
Потрібен ще один.
Марсіу, ти мене чуєш?
Так, Пауло.
Друга вантажівка завантажена.
Прийнято.
Усім доброго ранку.
Перш за все, я хочу ще раз наголосити
на своїй готовності
розглянути і прояснити всі питання.
Розвіяти сумніви щодо моїх обов'язків у Національній комісії ядерної енергії.
Буду на місці зустрічі за п'ять хвилин.
Прийняв, Пауло.
І щодо моєї ролі у стримуванні
радіологічної аварії із цезієм-137.
Попри те, що дехто сказав…
Їдьмо.
Попри те, що неодноразово заявляли ЗМІ,
контроль за іонізуючими радіоактивними джерелами штату Гояс
виконує не Національна комісія ядерної енергії…
а Управління охорони здоров'я штату,
згідно з декретом 81 384.
Як встановлено декретом 81 384 від 1978 року.
Важливо підкреслити, що навіть якби контроль
був відповідальністю Нацкомісії, ми б не могли його здійснити,
оскільки ми не отримували документів від Гоянійського інституту радіотерапії,
що радіотерапевтичне обладнання,
яке містить цезій-137,
залишили в будівлі.
Це ще одна невідповідність
у заявах, які партнери Гоянійського інституту радіотерапії
надали ЗМІ.
Сама лише ця брехня показує…
Брехня…
І сама лише ця брехня показує,
що вони більше переймаються самозбереженням,
ніж виконанням своїх обов'язків…
відповідально.
-Геть! Не тут! -Чорт.
НІ АТОМНИМ ВІДХОДАМ У ГОЯСІ
Ти казав, що буде троє хірургів.
Я не встиг знайти третього.
Який ліміт часу опромінення?
Не хвилюйтеся. Я зосереджуся лише на цьому.
Буде час змінюватися — я скажу.
А якщо ми вичерпаємо час обох команд?
Ми зробимо все можливе, щоб цього не сталося, лікарко.
Ми вболіваємо за тебе!
Тримайся, Карліньйосе. Щасти.
Доброго ранку, Карлосе.
Лікарю, мені страшно.
Не варто боятися.
Усе буде добре.
Лікарю, я вам вірю.
Усі, тільки перша команда.
Ходіть.
Щасти, Карлосе.
Не тут!
Ми вирішили. Відходи не потраплять у сховище.
Ми домовилися розчистити дороги,
а не сховище для радіоактивних відходів.
А хто домовлявся про це перемир'я, яке порушили?
Сам губернатор.
Ми бачили. Ми були там!
Ні — цезію тут!
Зачекайте хвилинку.
Хочете повернути відходи в центр міста?
Так!
Тоді візьміть кожен по бочці й відвезіть своїми машинами.
Це абсурд!
Заспокойтеся всі.
Так, ми порушуємо перемир'я.
Геть! Не тут!
Навіщо ми це робимо? Навіщо ви сюди прийшли?
-Мій дім! -Моя сім'я!
-Захистити землю. -Здоров'я!
Дім, сім'я, земля…
Одним словом, страх, так?
-Ви боїтеся зараження? -Звісно!
-А ви? -Так.
-Ви? А ви? -Так.
Чудово. Я також.
Але я набагато більше я боюся того,
що може статися, якщо ці бочки залишаться в центрі міста.
Ви мусите комусь довіритися.
Інакше цей кошмар ніколи не закінчиться.
Це місце — найбезпечніше для зберігання цих бочок.
І це не я так кажу.
Це дані.
Наука.
НІ РАДІОАКТИВНИМ ВІДХОДАМ НІ АТОМНИМ ВІДХОДАМ
Успішно.
Перевіряю гемостаз.
Чудово, лікарко.
Прямий тиск.
-Тиск падає. -Кровотеча не зупиняється.
Вводьте рідину. Зараз!
І принесіть кров. Швидко!
Через три хвилини зміна команд.
І ви не повернетеся. Ви досягли ліміту опромінення.
Борися, Карлосе. Давай.
Підніміть руки.
Операція ще не закінчена.
Ми маємо повернутися.
Вам ніхто не заборонить.
Але ви маєте знати, що відтепер це небезпечно.
Я ризикну, якщо треба.
Я зараз повернуся.
Радіація пошкодила тканину. Я не можу зупинити кровотечу.
-Час сплив? -Дві хвилини.
Що нам робити?
Технічно, лікарів не можна впускати.
Ось. Зупиняється. Я бачу судину.
Ще одну плазму і кріо.
-Едуарду… -Я залишуся.
Я не хочу залишатися.
Починай норепінефрин. Швидше. Серце не витримає. Давай!
-Я не хочу опромінюватися. -Зосередься.
Товаришу.
Якщо дозволите, ми можемо продовжити.
Лоурейру все пояснила. Можете йти.
Друга командо, виходьте.
-Є новини? -Немає.
Друзі.
Ви мали рацію.
Вдалося. Ми його врятували.
Вдалося!
Ви молодці. Чуєте?
Добра робота.
Докторко Естер,
дякую.
Дякую.
Ви стверджуєте, що мали отримати офіційне повідомлення
від Гоянійського інституту радіотерапії про обладнання з цезієм-137.
Саме так.
Як уже зазначалося,
власники зобов'язані повідомляти про будь-які зміни стосовно обладнання.
У випадку з Гоянією,
нас повідомили лише про одне обладнання, кобальтове.
Як задокументовано в архівах комісії.
Хочете щось додати?
Так, хочу.
Я виклав юридичні зобов'язання,
а тепер хочу поговорити про відповідальність.
Пане Оренштайне.
Як директор нацкомісії,
я дотримувався всіх протоколів.
Я виконував свою роботу дуже ретельно.
Але цього було недостатньо.
Якби я не допустив, щоб цезієве обладнання
залишили без нагляду й захисту,
чотири людини не померли б.
Я був на похороні двох із них.
Маленької дівчинки, сповненої мрій…
і жінки…
яка зробила те, що вважала найкращим для громади,
для колективу.
Попри хворобу,
вона взяла капсулу
з порошком, який вважала токсичним,
і вчинила з нею належно.
Антонія Квадрадо була прикладом відповідальності й хоробрості.
Вона не дала іншим людям заразитися.
Вона врятувала життя.
І за це загинула.
І я не можу зганьбити пам'ять цієї жінки,
удаючи, що я не причетний до цього жаху.
Пані, витік цезію стався лише тому,
що кожна людина, яка мала справу з цим обладнанням,
не виконала своїх обов'язків.
Дехто через зручність.
Інші — помилково, як я.
Але відповідальність
лежить абсолютно на всіх.
Що тепер, лікарю?
Тепер відпочивай.
-Тебе вже не морозить, так? -Так.
Я маю дещо для тебе.
Що це?
Тобі написала мама.
Прочитати тобі?
«Мій дорогий сину…
Я була рада дізнатися, що про тебе добре дбають.
Твій лист надав мені сил.
Удома ми всі молимося за тебе день і ніч.
Не сумуй, думай про повернення.
Ми дуже скучили, але наша віра сильніша.
Роби все, що тобі кажуть,
і не забувай, що мама тебе дуже любить.
З найніжнішими почуттями, мама».
Дякую, лікарю.
Усе добре.
Це радість.
Ось.
Жуане, твої аналізи готові.
Вибачте, лікарю.
-Я зайду пізніше. -Усе гаразд. Дозволите?
Так.
Дякую.
Ну що, лікарю?
Усе добре, Жуане!
Не хвилюйся.
Ходімо?
Бувай.
Бувайте.
Пані, вам туди не можна.
Зносять мій будинок.
-Вам не можна. -Я хочу подивитися.
-Не можна перетинати лінію. -Гей! Стій.
Леві.
Пропусти її.
РАДІОАКТИВНО
В газеті писали, що це сьогодні.
Я хочу подивитися.
Проходьте.
Уже почали?
Далі небезпечно.
Катаріно, уряд вам допоможе.
Хвилинку.
Я…
Я змогла це знезаразити.
Знаю, це небагато, але…
Яка гарна.
Це ви забрали в мене доньку, так?
Я вашого обличчя не забуду.
Мені шкода.
-Я небезпечна, докторко? -Ні. Звісно, ні.
Ви з нами говорите лише під охороною поліції.
Ваш друг прийшов в оточенні поліції, щоб вивести нас.
Смішно.
Ви так нас боялися, ви себе так захищали…
А доньку поховала я.
Мені шкода. Справді.
Вам сумно, так?
Дякую за фото.
Можете продовжувати.
Ти вже не йдеш на пенсію?
Ти здаєшся трохи розчарованим, Сезаре.
Бені, прокуратура зняла з тебе звинувачення.
Я цьому радий.
Але комісія в їхньому полі зору завдяки тобі.
Чого ти очікуєш? Подяки?
-Як справи, Сезаре? -Як справи?
-Добрий день. -Роберту.
Секретарю.
Як справи?
Вищі посадовці з охорони здоров'я та праці
і президент Національної комісії ядерної енергії
зараз підписують угоду
про перевірку обладнання радіології та радіотерапії по всій Бразилії.
Ініціатива спрямована на те, щоб радіологічні надзвичайні ситуації,
такі як та, що сталася в Гоянії з розривом капсули цезію-137,
не повторювалися.
Оренштайне.
Мені треба з вами поговорити.
У мене іспит у Ріо.
Там Б'янка.
Вагітна.
Мені треба додому.
Тобі треба чи ти хочеш?
До Б'янки хочу.
А щодо іспиту…
Знаєте…
Я у вас багато чого навчився.
Дякую.
Я сумуватиму за вами.
Не сумуватимеш.
Даруйте?
Не сумуватимеш, бо ми працюватимемо разом.
Я порекомендував тебе на посаду в комісії в Ріо-де-Жанейро.
Хіба ти не цього хотів?
Ви серйозно?
Дякую. Дуже вам дякую.
Марсіу, послухай мене.
Це я маю тобі дякувати, що ти з такою відданістю й мужністю
взяв на себе стільки обов'язків, які не були твоїми.
Тож…
побачимося за кілька місяців у Ріо, колего.
Дякую, Бені.
Жуане.
Дякую за все.
Я завжди пам'ятатиму Селешту з любов'ю.
Ти хороший батько.
Тепер мушу подбати про сина. Він мене потребує.
Так.
Безпечної дороги.
Будьте відповідальними.
З усією повагою, лікарю,
ми завжди були відповідальними.
А от ті, хто приймає рішення, — ні.
Їдьмо, Жуане.
Їдьмо, брате.
Марсіу?
Марсіу.
Знаю, це небагато.
Можна?
-Я так за тобою скучив, люба! -І я за тобою!
Моє золото.
Я така рада, що ти тут…
Ну що? Ти скучив за татком?
Він дуже скучив за татком.
Що таке?
Гоянія, так?
Хотіла б я сказати, що все буде добре.
Я теж, кохана.
Я теж.
МІСЬКА ЛІКАРНЯ ГОЯНІЇ
15 ГРУДНЯ 1987 РОКУ
-Привіт, брате. -Боже мій!
-Люблю тебе, брате. -Селешта…
Мені сказали.
А ти? Як ти?
Ходи, Евенільду. Іди сюди.
Ходи сюди.
Я сумував за тобою, брате.
Де Клаудіней?
Мій сину.
Я скучив.
А я за тобою сильніше.
Коханий.
Лікарко, нас виписують?
Ще ні. Але скоро.
Так. І навіть після того, як ви підете додому,
вам доведеться приходити сюди щомісяця протягом року,
а потім раз на рік на огляд.
І ми завжди будемо тут.
Коли вам буде потрібно.
Нам нема куди повертатися, лікарко.
Поки що.
Я в це більше не вірю.
Уряд обіцяв, але я не вірю, брате.
Будинку більше немає.
Твоя правда. Я теж не вірю. Важко вірити.
Але я прийняв рішення.
Може, у нас нічого немає, у нас немає домів,
але ми є одне в одного.
І це те, що нам потрібно. Бути разом.
Боротися за справедливість.
Боротися за своє.
Бо ми будемо боротися.
Хай будуть певні. Ми боротимемося.
Боротимемося.
Пробач мені!
Мені так шкода.
АВТОСЕРВІС LP
57-МА ВУЛИЦЯ
ГОЯНІЙСЬКИЙ РАДІОЛОГІЧНИЙ ІНЦИДЕНТ ВВАЖАЄТЬСЯ
НАЙВАЖЧИМ ЗА МЕЖАМИ АТОМНОЇ ЕЛЕКТРОСТАНЦІЇ.
П'ЯТЬОХ ПРАЦІВНИКІВ ГОЯНІЙСЬКОГО ІНСТИТУТУ РАДІОТЕРАПІЇ
БУЛО ЗАСУДЖЕНО ЗА НЕНАВМИСНЕ ВБИВСТВО.
НАЦКОМІСІЮ ЯДЕРНОЇ ЕНЕРГІЇ ЗОБОВ'ЯЗАЛИ ВИПЛАТИТИ 1 МЛН НА ДОГЛЯД ЗА ЖЕРТВАМИ.
ПОНАД 1 000 ФАХІВЦІВ БРАЛИ УЧАСТЬ У ДЕЗАКТИВАЦІЇ ТА ДОГЛЯДІ ЗА ЖЕРТВАМИ.
ПРОТОКОЛИ, РОЗРОБЛЕНІ БРАЗИЛЬСЬКИМИ ФІЗИКАМИ, ХІМІКАМИ ТА ЛІКАРЯМИ,
СТАЛИ СВІТОВИМ ЗРАЗКОМ І БУЛИ ПРИЙНЯТІ
МІЖНАРОДНОЮ КОМІСІЄЮ З РАДІОЛОГІЧНОГО ЗАХИСТУ.
УТВОРИЛОСЯ ПОНАД 6 000 ТОНН РАДІОАКТИВНИХ ВІДХОДІВ.
ЗА МАЙЖЕ 40 РОКІВ
НА МІСЦІ СХОВИЩА НЕ ЗАРЕЄСТРОВАНО ЖОДНОГО ІНЦИДЕНТУ.
У БУДІВЛІ КОЛИШНЬОГО АГЕНТСТВА З ОХОРОНИ ЗДОРОВ'Я
ТЕПЕР РОЗТАШОВАНИЙ ЦЕНТР ЛЕЙДЕ ДАС НЕВЕС ДЛЯ ЖЕРТВ РАДІАЦІЙНИХ АВАРІЙ,
ЯКИЙ ПРОДОВЖУЄ СПОСТЕРІГАТИ Й НАДАВАТИ ДОПОМОГУ ЖЕРТВАМ.
ОКРІМ ПЕРШИХ ЧОТИРЬОХ СМЕРТЕЙ ВІД ЗАБРУДНЕННЯ ЦЕЗІЄМ-137,
АСОЦІАЦІЯ ЖЕРТВ ЦЕЗІЮ-137 ЗВІТУЄ ЩЕ ПРО 16 СМЕРТЕЙ
ВІД ХВОРОБ, ПОВ'ЯЗАНИХ З РАДІОЛОГІЧНИМ ВИТОКОМ.
ПРИСВЯЧУЄТЬСЯ ФІЗИКАМ, ХІМІКАМ І ЛІКАРЯМ, ЯКІ ВІДРЕАГУВАЛИ НА АВАРІЮ;
ЖЕРТВАМ, ЯКІ ВТРАТИЛИ ЖИТТЯ, І ТИМ, ХТО ВИЖИВ,
ХТО ВІЧНО НЕСТИМЕ ШРАМИ ВІД ЦЕЗІЮ.
ЦЕ ХУДОЖНІЙ ТВІР. ВІН НЕ ПРЕТЕНДУЄ НА ІСТОРИЧНУ ТОЧНІСТЬ.
Переклад субтитрів: Ольга Галайда НА ІСТОРИЧНУ ТОЧНІСТЬ.