Vau. Upeaa.
VIISI PÄIVÄÄ HÄIHIN
Rachel. Rachel!
Oletko kunnossa? -Jessus.
Vaihdetaanko? -Mitä ihmettä?
Niin, tiedän.
Voin ajaa. -Anteeksi. Ei tarvitse.
Voi ei. Puhuisitko minulle, etten nukahda uudestaan?
Hyvä on.
Alkuperäinen Coldies on seuraavassa kaupungissa.
Vai niin. -Niin.
Coldies? En… -Eikö Oregonissa ollut Coldiesia?
Olet kai kuullut siitä. Se on jäädykepaikka.
En. -Oletko tosissasi?
Tiedätkö Larry Poolen, Coldiesin perustajan?
Mistä tietäisin? En ole kuullut koko jäätelöbaarista.
Hän murhasi kolme naista. Ja Coldies myy jäädykkeitä, ei jäätelöä.
Saakeli. Miten?
Se tehdään eri tavalla. -Ei.
Siinä on enemmän munia tai jotain. Kuristamalla kai lähinnä.
Larry Poolesta on podcast.
90-luvun alussa hän yritti tappaa yhden naisen,
joka oli kahdeksannella kuulla raskaana.
Nainen kertoi, mitä kaikkea hänen piti tehdä selviytyäkseen.
Millaisia juttuja?
Olin hänen autossaan. Ajoimme syrjäistä tietä.
Silloin huomasin pienen kengän jalkatilassa.
Barbien kengän. Mietin: "Ehkä hänellä on tytär."
Kerroin, että saan tyttövauvan.
Olin raskaana. Muistutin häntä jatkuvasti siitä.
Sitten näin levähdyspaikan kyltin. Kysyin, voimmeko pysähtyä.
Hän kurotti minua kohti ja viilsi kurkkuni auki.
Veri tuntui kuumalta virratessaan ulos minusta.
En osannut odottaa, että kun menettää paljon verta,
se voi aiheuttaa euforisen olon.
Se oli sama tunne kuin hääpäivänäni.
En tuntenut lähestyvää kuolemaa vaan melkein kuin rakkautta.
Sitten Larry heitti minut ulos tien reunaan.
Mielessäni pyöri ajatus: "Jos suljen silmäni, kuolen tänne."
Joten nousin ylös.
VASTANAINEET
Kävelin tien reunaa kurkkuani pidellen.
Euforia alkoi hälvetä. Kehoni alkoi tuntua vetelältä.
Tuntui kuin sulaisin. Samalla tuntui kuin juoksisin maratonia.
Ja olin voitolla.
Pääsin levähdyspaikalle. Siellä oli nuoripari.
Heidän katseensa… Luoja, he olivat kauhuissaan nähdessään minut.
Mutta he olivat avuliaita.
Luojan kiitos he olivat siellä. He pelastivat henkeni.
Haen sytyttimen. Haluatko jotain?
Ehkä kanelipurkkaa? -Ei se ole niin kamalaa.
On se. Varaatko meille…
Ikkunapaikka.
10,75.
ÄLÄ POLVISTU NAISEN ETEEN JOS HÄN EI MENE KONTILLEEN SINUN ETEESI
Sen kuulemma tuntee, kun luut ja elimet siirtyvät vauvan tieltä pois.
Jotkut vauvat ovat valtavan kokoisia.
Viisikiloisia vauvoja, joiden jättiläispää repii kaiken.
Vauvamme ei olisi valtava.
Mistä tiedät?
Uskon, että meidän tuleva vauvamme…
Niin? -…olisi siro.
Et voi taata sitä. En halua repeytyä auki.
Lupaan, että se on näin pieni.
Pienempi. -Pienempikö? Selvä.
Vielä pienempi.
Pienempi. -Vieläkö?
En voi… -Selvä. Tuo riittää.
Hetkinen.
Tuo on tosi lähellä. Jumaliste.
On vai? -Näytän sinulle.
Hän uskoo olevansa kirottu.
Miksi hän sitten hankkii niitä? -En tiedä. Hän rakastaa koiria.
Miksi ne sitten katoavat?
Mitä haluat minun sanovan? Koira voi kadota.
Koirat eivät katoa.
Kissat katoavat. -Ei se toimi niin.
Etkö ole nähnyt logoa ennen? Tuo on identtinen.
Onpa outoa. -Jopa asento on oikein.
Niin. En tiedä. -Hullua. Sinulla on kuudes aisti.
Olenko kertonut isäni tyttöystävästä, jolla oli Kathy-niminen tytär?
Et. -Tyttö oli neljävuotias.
Hän muisti edellisen elämänsä.
Hän puhui aina edesmenneestä miehestään,
joka hukkui pelastaessaan heidän poikaansa koskesta.
Tytöllä oli hyvä mielikuvitus.
Ei. Uskon, että lapset voivat elää kolmannessa ulottuvuudessa -
tai ainakin muistaa aiemmat elämänsä ja ehkä jopa tulevaisuuden.
Minusta se on outoa. En pidä siitä.
Tai sitten Kathylla oli loistava mielikuvitus.
Et tuntenut Kathya. Hän oli riivattu. En halua riivattuja lapsia.
Ei riivata niitä. -Ne syntyvät sellaisena.
Et ole riivattu. -Et voi tietää sitä.
Toivon, että lapsemme on kuin sinä. -Kiltisti sanottu.
Ainakin äitini säästyi siltä osalta.
Miltä osalta?
Koko jutulta. Eivätkö lapset ole vain kohteita -
vanhojen ihmisten rakkaudelle?
Ei tarvitse kohdata vanhuuden yksinäisyyttä.
Mahtava lounas.
Miksi joku kadottaisi jatkuvasti koiransa?
Ei hän tee sitä tahallaan. Ja ketä kiinnostaa.
Mikä on hätänä?
Älä huoli. En edes tuntenut häntä. Kaikki on hyvin.
Meillä oli niin upeat seitsemän ja puoli kuukautta yhdessä,
etten tarvinnut enempää.
Niin. Olen kuullut tuosta. Se on terveen aikuisuuden salaisuus.
Siis mikä? Kuollut äiti ja agorafobinen isäkö?
Niinkö? -New York Timesin artikkelissa luki niin.
Ja kuulemma ihminen, jolla on ylihuolehtivat vanhemmat,
on täydellinen sellaiselle, jolla on kuollut äiti ja outo isä.
Pitäisikö meidän mennä naimisiin?
Ajattelin vaatimatonta seremoniaa vanhempieni pikku lomamökillä.
Ei mitään häähössötystä, vain kaunista luontoa.
Lunta sataa ulkona. Eikä meidän tarvitse lentää.
Voimme ajaa sinne ja pysähtyä hienoimmissa ravintoloissa.
Ylipuhuit minut. Mennään naimisiin. -Selvä, kippis.
Kilistetään.
Olet rakas. -Olet rakas.
Kuule.
Perheeni ihastuu sinuun.
Kiitos. Hän maksaa. Menemme naimisiin.
Ja… lapsestamme tulee täydellinen.
Älä aseta paineita lapsellemme.
Hänestä tulee keskinkertainen. -Jotkut lapset tappavat vanhempansa.
Miten lapsemme tappaa meidät, kun hän on näin pieni?
Hän tappaa ne koirat, vai mitä?
Mitä?
Vaihda sitä. Lopeta.
Valmiina? Kolme.
Kaksi. Yksi.
Rachel.
Jumalauta. -Auts.
Kulta. -No mitä?
Et ollut valmis. -Olen pahoillani. Se oli pitkä tunneli.
Se tuo huonoa onnea. -Olen pahoillani.
Tehdään se paluumatkalla. -Helvetti.
LEVÄHDYSPAIKKA 5 KM
Hitto.
Kauhea pissahätä.
Voi luoja. Nicky, tule tänne!
Mitä? -Tule tänne!
Katso.
Ei hitto. -Onkohan se kunnossa?
Mitä ihmettä? Pysy siinä.
Minne menet? -Tarkistan vessan.
Rachel, mitä…
Menen etsimään vanhempia. Pysy siellä. Palaan pian.
Rachel!
Selvä. Hei, pikkuinen. Mitä kuuluu?
Älä itke. Iloinen vauva.
Hei?
Onko täällä ketään?
Ei helvetti.
Hei?
Hei.
Minulla ei ole kenttää. Miesten vessassa ei ollut ketään.
Helvetti, ei kenttää.
Selvä.
Toinen meistä jää vauvan luo.
Toinen ajaa lähimpään paikkaan soittamaan apua.
Selvä. Mitä haluat minun… -Miksi se hiljeni?
Mitä? -Se voi jäätyä kuoliaaksi.
Hyvä on.
Yrititkö rikkoa sitä?
Mitä helvettiä?
BAARI AUKI
SULJETTU
Hei. Anteeksi.
30 kilometriä etelään on levähdyspaikka. Minulla ei ole kenttää.
Pysähdyimme siellä poikaystäväni kanssa ja löysimme hylätyn vauvan autosta.
Vanhemmille on ehkä sattunut jotain.
Oletko…
Oletko yksin täällä?
Vai niin. Hyvä juttu.
Sinä olet täällä. -Se on vähemmän hyvä juttu.
Voisitko soittaa poliisille…
Benjamin. -Niin, Benjamin.
Siistiä.
Benjamin työskenteli täällä ennen minua, mutta hän hirtti itsensä vessassa.
Pihi baarinpitäjä ei hankkinut omaa nimilappua minulle.
Anteeksi, voisitko soittaa poliisille?
Oletko pilvessä?
Se auttaa minua rentoutumaan. -Siltä näyttää.
Voisitko soittaa poliisille?
Odota siinä. Minä soitan.
EPÄKUNNOSSA
Helvetti!
Oliko se etelään päin?
Niin, täältä etelään. Kuule.
Pysy siellä.
Odota. Benjamin.
Voi helvetti.
Oletko varma, että hän on se oikea?
Hei.
Hei. He tulevat pelastamaan vauvasi!
VASTANAINEET
Mitä helvettiä?
Helvetti.
Voi helvetti! Hitto soikoon.
Helvetti.
Hitto. Anteeksi. -Pelästytit minut, Nicky.
Onko vauva kunnossa? -On. Perhe palasi.
Vuodat verta. Mitä tapahtui?
He luulivat, että yritin varastaa vauvan, ja mies löi minua.
Mitä? -Niin.
He haukkasivat happea, koska nainen voi pahoin.
He menivät kävelylle. -Ja jättivät vauvansa autoon vai?
Niin, en tiedä. -Mitä?
Eikö se ole ihan psykoa?
Anna kun katson. -Tiedän.
Hitto, sinulla oli kivat kasvot.
He olivat tosi pahoillaan. Teimme kuulemma oikein.
Onpa kiva, että he ovat sitä mieltä.
Hetki. Odotetaanko poliisia?
Ei. Painutaan helvettiin täältä.
Oletko kunnossa?
-Joo. Olen vain väsynyt.
Mikä se on? -Koodi on 0817.
Syntymäpäiväsikö?
Ei paineita. Nain vain heidän lempilapsensa.
Älä nyt. He odottavat kovasti tapaamistasi.
Vau.
Niin.
Vanhempiesi pieni lomamökki vai?
Eikö se muka ole mökki? -Se ei ole pieni.
Toivottavasti en saanut aivotärähdystä. Voi luoja.
No niin. Oletko valmis?
Herranjumala.
Tämä on älytöntä.
Voi luoja.
Niin. -Mitä tämä on?
Se on perinne perheen koirien kanssa.
Tuota… Jouduimme aina pulaan, kun katsoimme niitä silmiin.
On epäkunnioittavaa tehdä niin, kun ne ovat kuolleet.
Mistä kukaan tiesi, että katsoit niitä silmiin?
Isäni sanoi, että he näkevät.
Katsoin niitä juuri silmiin. Olenko pulassa?
Se jää nähtäväksi.
Onko tuo tyhjä tuoli minua varten?
Tiedän, että olet aina unelmoinut pääseväsi perhepotrettiin,
jota vartioivat täytetyt koirat.
Maalattiinko veljesi uusi vaimo ex-vaimon päälle?
Siskoni vaatimuksesta.
Helvetin outoa.
Täällä on lemmenluola.
Lemmenluolako? -Niin.
Oliko tämäkin perheen lemmikki?
Ei ollut.
Karhu tappoi isoisoäitini Elizabethin.
Hänen miehensä kuoli yrittäessään kostaa kuoleman.
Vau. -Jep.
Tekisitkö sen vuokseni?
Tietenkin.
Varovasti.
Anteeksi. -Ei se mitään.
Voisin hakea jäitä kasvoillesi.
Tai ehkä vain kutsun hovimestarin.
Hän pääsee kymmeneltä.
Se oli vitsi. Oletko varma? -Ääliö.
Voin hakea. -Kerro, missä keittiö on.
Hyvä on. Haen laukut autosta.
Mene atriumia pitkin ja etuoven pyöreästä käytävästä oikealle.
Tännekö? -Niin, oikealle.
Mene pois. Olemme tyttöjen kesken. -Keittiö on yhteinen tila.
Teitkö hänelle kanaa? Syökö hän tätä koko ajan?
Ei, kokkaan vain itselleni. Jules sattui olemaan paikalla.
Eroa hänestä ja nai minut. Kerää koko Cunninghamin sisarussarja.
Vittu!
Säikäytit minut! -Anteeksi.
Anteeksi, en halunnut keskeyttää.
Voin lähteä. -Voi luoja, hän on olemassa.
Et sinä keskeytä. Tule tänne. Olemme perhettä.
Menet naimisiin!
Oletko innoissasi? -Olen kyllä.
Puhuimme juuri sinusta, ja ilmestyit kuin tyhjästä.
Pystyn loihtimaan asioita. -Hän ei ole asia, Portia.
Tule tapaamaan uutta perhettäsi.
Nellie. Julie.
Nell. -Hei.
Jules. -Hauska tavata.
Näemme vihdoin. Aivan kuin olisit vältellyt meitä.
Voi luoja, ei.
Petyin, kun et tullut Lontooseen etkä Islantiin. Pelkäätkö lentämistä?
Ei.
Kerroin ystävälleni Cindylle, että tapasitte lentokentällä.
Tosi romanttista.
Kiitos.
Olet tosi söpö. Eikö hän olekin söpö? -Oikein söpö.
Näytä sormusta.
Tosi kaunis.
Eikö olekin kaunis? -On. Missä Nicky-rakas on?
Hän hakee tavaroita autosta. Saavuimme juuri.
Tulin hakemaan jäitä hänen kasvojaan varten, koska hän…
Häntä lyötiin tänään naamaan.
Ihanko totta? -Mitä?
Se on pitkä tarina.
Meillä on aikaa.
Olimme levähdyspaikalla keskellä ei mitään,
ja siellä oli hylätty vauva autossa.
Lähdin hakemaan apua. Nicky jäi.
Menin erääseen baariin, ja siellä oli yksi kammottava tyyppi.
Mitä jos se oli Anteeksipyytäjä?
Portia.
Niin mikä?
Näissä metsissä asuu jotain pahaa. -Anna olla.
Älä viitsi. Saan kertoa tarinan, jos haluan.
Menen nyt. -Rachel haluaa kuulla sen.
Ei tarvitse.
Hyvää yötä, Rachel. -Hyvää yötä.
Ole varuillasi.
Minä tästä menen.
Rachel.
Siinä ei mene kauan. Se on iltasatu.
Selvä. Hyvä on.
Kuvittele tämä. On tavallinen talvipäivä, aivan kuten tänään.
Dramaattinen 8-vuotias Jules päättää paeta.
Olen vauva, enkä muista sitä.
Alkaa hämärtää. Pikku-Jules on yksin metsässä.
Mikä on pahempaa kuin olla yksin metsässä?
Kun tajuaa, ettei olekaan yksin.
Jules kuulee naisen huutavan näin… mutta pahemmin.
Hän yrittää paeta ääntä, mutta mihin suuntaan meneekään,
huuto muuttuu yhä kovemmaksi -
ja kovemmaksi ja kovemmaksi…
Kunnes hän on kasvokkain sen kanssa.
Anteeksipyytäjän.
Miehellä on pitkät, terävät, likaiset kynnet ja turvonnut vatsa.
Suupielet ovat kääntyneet alaspäin, ja hän vaikeroi.
Se on kamalaa.
Kuvittele sellaista kolme metriä edessäsi. Sen pikku-Jules näkee.
Jules piiloutuu Anteeksipyytäjältä ja pidättelee hengitystään -
katsoen,
kun Anteeksipyytäjä leikkaa naisen auki -
ja kääntää tämän sisukset ulospäin.
Ja koko sen ajan mies itkee -
ja pyytää: "Anna anteeksi."
Aivan kamalaa.
Hän tulee mielipuolisena helvetistä metsään vainoamaan -
uskoen kauan sitten kadonneen vaimonsa olevan piilossa toisen naisen sisällä.
Että jonain päivänä hän leikkaa naisen auki -
ja siellä vaimo on.
Ja he voivat palata helvettiin -
jollain kieroutuneella, romanttisella…
Voi luoja.
Mikä tuo on?
Huijasinpas. Huijasin teitä molempia.
Judie, mitä kuuluu?
Miksi olet jalkeilla, Judie? Vakoiletko tyttöjä?
Anteeksi, Portia-täti. En saanut unta.
Tässä on Rachel.
Hänestä tulee uusi tätisi. Eikö olekin jännittävää?
Ei ole hätää. Veren haju herättää Anteeksipyytäjän.
Vältät vain verenvuotoa. Eihän sinulla ole kuukautiset?
Älä murehdi. Anteeksipyytäjä ei halua pikkupoikia.
Hän pitää morsiamista.
Sanotaan Rachel-tädille hyvää yötä.
Hyvää yötä. -Onni myötä.
Onni myötä.
Älä anna Anteeksipyytäjän nähdä sisuksiasi.
Anteeksi, että jouduit kuulemaan sen tarinan.
Pelkäsimme sitä niin paljon lapsena, että vanhempamme kielsivät sen.
Tapasit siis myös Julesin ja Nellien. Hauskaa.
Yrittivätkö he puukottaa toisensa? -Ethän sinä usko siihen?
En todellakaan usko ihmisen nahkaan pukeutuneeseen hirviöön helvetistä.
Mutta jotain tapahtui Julesille metsässä, kun olimme lapsia.
Hän oli erilainen palattuaan.
Etkö tiedä, mitä tapahtui?
No, tuon tarinan hän kertoi.
Vanhempani lähettivät hänet Eurooppaan hienoon sisäoppilaitokseen. Aika sairasta.
Puukotin yhtä tyyppiä siellä baarissa.
Mitä? -Auton avaimilla. Hän oli kammottava.
Mitä tarkoitat?
Hän tuijotti ja käveli minua kohti. Luulin, että hän satuttaa minua.
En osaa kuvailla sitä. Hän katseli minua, kun pissasin.
Mitä? Oletko kunnossa? -Olen. Se oli vain…
En tiedä. Minulla on déjà-vu, mutta huono sellainen.
Jokin tuntuu tutulta, enkä osaa kuvailla sitä.
Tunnen vain kauhua. Jotenkin tiedän, että jotain pahaa tapahtuu.
Minä vain tiedän. On tuntunut siltä yhä enemmän ja enemmän tultuamme tänne.
Nyt kun olemme täällä… En tiedä.
Tunnen sen vahvasti. -Tule tänne. Rachel.
Kulta, tule tänne. Ei hätää. Olen pahoillani.
Olen pahoillani. Ymmärrän. Minullakin on ollut outo tunne.
Ymmärrän täysin.
Nicky.
Kerroitko siskollesi, etten tullut Islantiin paniikkikohtauksen takia?
En tekisi niin.
Miten hän sitten tietää lentopelostani?
Hän tietää, miten tapasimme.
Anna anteeksi.
Rakastan sinua.
Anteeksi.
Mitä?
Minun on tehtävä se juttu.
Nicky.
Rouva Cunningham?
Hei.
Rouva Cunningham?
Onko kaikki hyvin?
Siinä hän on.
Seuraava rouva Cunningham.
Hei.
Victoria, kultaseni. Tule takaisin sänkyyn.
Hain postin. -Ei tarvitse. Se on minun tehtäväni.
Emme näe toisiamme enää paljon. -Näemme toki. Tämä on vasta alkua.
RACHEL HARKIN JA NICHOLAS CUNNINGHAM KUTSUVAT SINUT JUHLIMAAN HÄITÄÄN
ÄLÄ NAI HÄNTÄ
Tekstitys: Anne-Maria Rantanen NGHAM KUTSUVAT SINUT JUHLIMAAN HÄITÄÄN