Hű! Gyönyörű.
Hűha!
ÖT NAP AZ „IGEN”-IG
Rachel!
- Jól vagy? - Istenem!
- Cserélhetünk. - Mi a fasz?
Ja.
- Vezessek? Nem gond. - Bocs! Ne!
Oké.
Jó ég! Ne haragudj! Beszélj hozzám, hogy ne aludjak el, jó?
Oké.
Lesz egy eredeti Coldies a következő városban.
- Mi? - Bizony.
- Coldies? Nem… - Oregonban nincs Coldies?
De hallottál már róla, ugye? A sodófagyiboltról?
- Nem. - Most szívatsz?
Na és Larry Poole-ról, a Coldies alapítójáról?
Nem ismerős, hisz még a fagyizóról sem hallottam soha.
Hát, megölt három nőt is. És ez sodófagyi, nem sima.
Istenem, hogyhogy?
- Másképp készítik. - Nem az.
Több tojás van benne, vagy mi. És megfojtotta őket, azt hiszem.
Van egy podcast Larry Poole-ról, amiben szó volt egy nőről.
Meg akarta ölni a ’90-es évek elején. Nyolc hónapos terhes volt,
és elmondta, miken ment át, hogy túlélje.
És miken?
A kocsijában ültem, egy isten háta mögötti úton mentünk.
És észrevettem egy pici cipőt a lábamnál.
Egy Barbie-cipő volt. Gondoltam, van egy lánya,
ezért elmondtam, hogy kislányom lesz.
Terhes voltam. Folyton emlékeztettem erre.
Láttam, hogy jön egy pihenőhely. Megkérdeztem, megállhatnánk-e.
De ő csak odahajolt, és elvágta a torkom.
Meleg volt, ahogy folyt a vérem.
De nem számítottam rá, hogy amikor sok vért veszítünk,
igazából eufóriát érzünk.
Ugyanazt éreztem, amit az esküvőm napján.
Nem igazán a közelgő halált.
Szinte már olyan volt, mint a szerelem.
Aztán Larry kidobott az út szélén.
Nekem meg az járt az eszemben:
„Ha behunyod a szemed, itt fogsz meghalni.”
Ezért felálltam.
FRISS HÁZASOK
Az út mellett mentem, szorítottam a torkom.
Már nem eufóriát éreztem, hanem azt, hogy elfolyok,
mintha eltűnnék, de közben meg maratonfutásnak tűnt az egész.
És győztem.
Elértem a pihenőhelyre. Volt ott egy fiatal pár.
A szemük, istenem… Elborzadtak a látványomtól.
De nagyon kedvesek voltak.
Hálás vagyok nekik. Megmentették az életemet.
Veszek egy gyújtót. Te kérsz valamit?
- Esetleg fahéjas rágót? - Nem is olyan undi.
- De igen. Foglalnál egy… - Ablak melletti asztalt. Ja.
Tíz dollár 75.
SEBTAPASZ
NE ERESZKEDJ FÉL TÉRDRE EGY LÁNY ELŐTT, AKI NEM HAJLANDÓ ELÉD TÉRDELNI
Nem csak az.
Érzed a csontjaidat és szerveidet mozogni, hogy ki tudjon jönni a baba.
Egyes nőknek óriásbébije születik. Tudtad?
Ötkilós, hatalmas fejjel, mindent szétszakít.
A miénk nem lenne nagy.
Honnan veszed?
Úgy gondolom, hogy a jövőbeli gyerekünk…
- Igen? - …aprócska lenne.
Erre nincs garancia.
Nem akarok szétszakadni.
Kicsi lesz, ígérem. Ilyen.
- Kisebb. - Kisebb? Oké.
Ennél is kisebb.
- Kisebb. - Kisebb?
- Nem… - Oké. Ez jó.
Várj!
Ez majdnem olyan. Atyaég!
- Tényleg? - Aha, megmutatom. Várj!
Átok ül rajta.
- Akkor minek neki mindig újabb? - Nem tudom. Imádja a kutyákat.
- De miért tűnnek el folyton? - Mit mondjak? A kutyák már csak ilyenek.
- Nem is tűnnek el folyton. - Mi?
- Azok a macskák. - Ez nem így működik.
Biztos nem láttad még a logóját? Pont ugyanilyen.
Ez fura.
A pózt is jól rajzoltad.
- Hát, nem is tudom. - Őrület.
Hatodik érzéked van.
Meséltem már az apám barátnőjéről, akinek volt egy lánya, Kathy?
- Nem. - A lány négyéves.
Emlékszik az előző életére,
és mindig a „néhai férjéről” beszélt,
aki meghalt, miközben a fiukat próbálta menteni egy zúgóból.
Élénk képzelőereje volt.
Nem. Szerintem a gyerekek valahogy képesek egy harmadik dimenzióban létezni,
vagy legalábbis emlékeznek az előző életeikre vagy talán a jövőre.
És szerintem ez fura. Nem tetszik.
Vagy Kathynek élénk képzelőereje volt.
Nem ismerted Kathyt. Kísértették.
- Nem akarok kísértett gyerekeket. - Akkor nem kísértjük őket.
Így születnek.
- Téged nem kísértenek. - Ezt nem tudhatod.
Remélem, a gyerekünk rád fog ütni.
Ez aranyos.
Anyám legalább megúszta ezt a részt.
- Melyik részt? - Az egészet.
A gyerekek lényegében csak porhüvelyek, amikbe a vének a szeretetüket öntik.
Elterelik a figyelmet az öregedés magányáról.
Ez finom volt.
Mivel lehet indokolni, ha folyton eltűnnek a kutyák?
Nem mintha direkt csinálná. Egyébként meg kit érdekel?
Mi a baj?
Nem gáz. Nem is ismertem anyát.
- Ja. - Jól van ez így.
Csodálatos hét és fél hónapot töltöttünk együtt. Remek volt.
Ennél nem is kellett több.
Ja, ezt már hallottam.
Ez az egészséges felnőttkor titka.
Mi? Egy halott anya és egy agorafóbiás apa?
- Ez a titok? - Igen.
Talán a New York Timesban olvastam.
Azt is írták, hogy az, akinek basáskodó szülei vannak,
a tökéletes pár annak, akinek meghalt az anyja, és fura az apja.
Akkor házasodjunk össze?
Egy nagyon pici szertartásra gondolok a szüleim kis erdei házikójában.
Semmi esküvői felhajtás, csak a gyönyörű természet,
hóesés odakint. És repülőre sem kell ülnünk.
Mehetünk autóval, megállhatunk a legelegánsabb éttermeknél.
Ez az. Legyen, baszki! Hozzád megyek.
Oké. Egs!
Csin-csin!
- Szeretlek. - Szeretlek.
A családom imádni fog.
Köszi! Majd ő. Összeházasodunk.
És a gyerekünk tökéletes lesz.
- Ne legyenek túl nagy elvárásaid! - Akkor középszerű lesz.
Van olyan gyerek, aki megöli a szüleit.
Oké, de hogy fog megölni minket, ha csak ekkora?
Megöli a kutyákat, ugye?
Tessék?
Válts másra! Ne már!
Mehet? Három,
kettő, egy.
A francba!
Kicsim!
Mi van?
Nem álltál készen.
Bocsi! Hosszú volt az alagút.
De ez balszerencse.
Ne haragudj!
Visszafelé megcsináljuk.
Basszus!
KÖVETKEZŐ PIHENŐ 5 KM
Bassza meg!
Jó ég, bepisilek.
Istenem! Nicky! Gyere ide!
- Tessék? - Gyere ide!
Nézd!
- Jó ég! - Szerinted jól van?
Mi? Maradj itt!
- Hova mész? - Benézek a mosdóba.
Rachel!
Megkeresem a szüleit, és… Maradj itt! Máris visszajövök.
Rachel!
Oké. Szia, baba! Mi a helyzet?
Ne, ne sírj! Boldog baba!
Hahó!
Van itt valaki?
Istenem!
Hahó!
Nincs térerő.
- Megnéztem a férfivécét. Nincs ott senki. - Franc! Nincs térerő.
Oké.
Egyikünk itt marad a babával, a másikunk elmegy segítségért
egy kútra vagy étterembe.
- Oké. Jó. Melyik legyek én? - Miért hallgatott el?
- Mi? - És ha halálra fagy?
Oké.
Megpróbáltad betörni?
Mi a franc?
THE SWAN DIVE BÁR - NYITVA
ELNÉZÉST, ZÁRVA VAGYUNK
Helló! Elnézést!
Van egy pihenő kábé 30 kilométerre délre az autópályán.
Nincs térerő, de a barátommal megálltunk ott,
és találtunk egy magára hagyott csecsemőt egy kocsiban,
és szerintem valami rossz dolog történhetett a szüleivel.
Te…
egyedül vagy itt?
- Az jó. - Itt vagy te is.
Ez már kevésbé jó.
Bocs, tudnád hívni a rendőrséget?
Benjamin.
Ja, Benjamin.
Csúcs.
Benjamin a pasas, aki előttem dolgozott itt,
de felakasztotta magát a mosdóban,
és túl smucigok voltak, hogy saját névtáblát kapjak.
Bocs, felhívnád a zsarukat? Kérlek!
Betéptél?
Segít ellazulni.
- Lazának tűnsz. - Légyszi, hívnád a zsarukat?
Várj itt! Telefonálok.
NEM ÜZEMEL
Bassza meg!
Azt mondtad, innen délre?
Igen, délre. Figyu!
Oké, maradj ott!
Várj, Benjamin!
Basszus!
Biztos, hogy ő az igazi?
Jönnek, és megmentik a babát.
FRISS HÁZASOK
Mi a fasz?
A picsába!
Istenem! A rohadt életbe!
Bassza meg!
- Atyaég! Bocsi! - Megijesztettél, Nicky.
Jól van a kisbaba?
Ja, visszajött a család.
Mi? Baszki, te vérzel. Mi történt?
Azt hitték, el akarom lopni a babájukat, és a fickó képen törölt.
- Mi? - Ja-ja.
Megálltak levegőzni, mert a nő rosszul lett.
- Aztán elmentek sétálni. - A babát meg a kocsiban hagyták?
- Igen, fura. - Mi? Ilyet elmebetegek csinálnak.
- Mutasd! - Igen, igaz.
Baszki, olyan szép arcod volt.
De végül bocsánatot kértek. Mondták, hogy helyesen cselekedtünk.
Szuper, örülök, hogy belátták.
Hé! Ne várjuk meg a zsarukat?
Ne! Húzzunk innen a francba!
FRISS HÁZASOK
- Jól vagy? - Mi?
- Jól vagy? - Aha. Csak irtó fáradt.
- Mi a kód? - 0817.
A szülinapod?
Semmi para, a kedvenc gyerekhez mész férjhez.
Elég! Alig várják, hogy megismerjenek.
Nem semmi.
Na ja.
A szüleid kis erdei házikója?
Miért, nem házikó?
Nem kicsi.
Remélem, nem lett agyrázkódásom. Egek!
Oké. Készen állsz?
Azt a rohadt!
Az eszem megáll.
Jesszus!
- Ja, igen. - Mi ez?
Amolyan hagyomány a család kutyáival.
És folyton bajba kerültünk, ha a szemükbe néztünk,
mert ez tiszteletlenségnek számít a haláluk után.
Honnan tudná bárki, hogy a szemükbe néztél?
Apám azt mondta, hogy látják.
Én az előbb belenéztem, szóval akkor most bajban vagyok?
Majd kiderül.
Ez az üres szék az enyém?
Tudom, mindig is arról álmodtál, hogy ráfessenek egy családi portréra,
amit két kitömött kutya őriz.
Átfestették a bátyád exfeleségét az újra?
Igen, a húgom kikövetelte.
- Ez rohadt fura. - Igen.
Ez a szerelembarlang.
A szerelembarlang?
Aha.
Az is egy háziállat volt?
Nem.
Elizabeth dédnagymamámat egy medve ölte meg.
A férje a bosszúhadjárat közben halt meg.
- Durva. - Az.
Te is bosszút állnál értem?
Naná.
Óvatosan!
- Bocsi! - Jól van. Semmi baj.
Hozhatok jeget az arcodra,
vagy csak simán szólok az inasnak.
Ő tízkor végez.
- Csak ugratlak. Tényleg hozol? - Barom.
- Megyek én. - Hagyd! Csak áruld el, hol van!
Oké, addig behozom a táskákat.
A konyha ott van a bejárati ajtónál lévő íves folyosótól jobbra az átrium végén.
- Erre? - Igen, jobbra.
- Húzz el! Mi most csajpletyizünk. - A konyha közös. Menjetek ti máshová!
Ezt a csirkét neki csináltad? Folyton ilyet eszik?
Nem, én nem főzök Julesra. Csak magamra. De ő is pont ott volt.
Válj el tőle, esküdjünk meg, és meglesz mindhárom Cunningham testvér. Egek!
- A frászt hoztad rám. - Bocsi!
Bocsánat, nem akartam zavarni.
El is mehetek.
Te jóságos ég, tényleg létezik.
Nem zavartál meg semmit. Gyere ide! Egy család vagyunk.
Esküvőtök lesz.
Izgulsz?
Igen, izgulok.
Épp rólad beszéltünk, és hirtelen megjelentél.
- Mégis tudok dolgokat idézni. - Ő nem egy dolog, Portia.
Ismerd meg az új családodat!
Nellie. Julie.
- Igazából Nell. - Szia!
- És Jules. - Örvendek!
Végre találkozunk. Mintha kerültél volna minket.
Egek, dehogy.
Szomorú voltam, hogy nem jöttél Londonba vagy Izlandra, de félsz a repüléstől?
Nem…
Cindy barátnőmnek elmeséltem a reptéri megismerkedéseteket Nickyvel. Olyan szép.
Köszönöm!
- Aranyos csaj vagy. Nem aranyos? - Nagyon is, igen.
Muti a gyűrűt!
Nagyon szép.
- Szép, igaz, Nellie? - Igen. És hol van Nicky?
Épp behurcolkodik a kocsiból. Most értünk ide.
Igazából jeget kerestem az arcára, mert…
bemostak neki ma este.
- Tényleg? - Miért?
Hosszú történet.
Van időnk.
Megálltunk egy pihenőhelyen a semmi közepén, és volt ott egy kocsi,
benne pedig egy egyedül hagyott kisbaba. Nicky ott maradt, én segítségért mentem.
Találtam egy kocsmát, és volt ott egy rohadt ijesztő pasi.
Lehet, hogy Bocsánat úr volt az?
Portia!
A micsoda?
Tudtad, hogy él valami gonosz az erdőben?
Ne folytasd!
Ne már! Ha akarom, elmesélem, jó?
- Mentem. - Rachel kíváncsi rá.
Ne fáradj!
Jó éjt, Rachel!
Jó éjt!
Jól vigyázz!
Oké, akkor én most megyek.
Rachel!
Gyors leszek. Csak egy esti mese.
Jó, rendben.
Oké, képzelj el egy átlagos téli napot, pont olyat, mint a mai!
Jules nyolcéves, és megszökik, mert imád drámázni.
Én baba voltam, nem emlékszem.
Kezdett sötétedni, és Jules egyedül volt az erdőben.
Tudod, mi rosszabb, mint egyedül lenni az erdőben?
Amikor rájössz, hogy igazából nem vagy egyedül.
Ekkor Jules meghall egy női sikítást, ilyet…
csak rosszabbat.
Próbál elfutni a hang elől, de bármelyik irányba is megy,
a sikolyok egyre hangosabbak,
és hangosabbak és hangosabbak lesznek.
Mígnem szembetalálja magát vele.
Bocsánat úrral.
A körmei hosszúak, élesek, koszosak,
a hasa felpuffadt, a szája tátva, lefelé görbülő mosollyal,
és jajveszékel.
Borzalmas.
Képzeld el, hogy három méterre áll tőled, és kicsi Jules pont ezt látja!
Ezért Jules elbújik Bocsánat úr elől, lélegzetét visszafojtja,
és figyeli,
figyeli,
ahogy Bocsánat úr felvág egy nőt,
és teljesen kifordítja.
És miközben ezt csinálja,
sír, és azt hajtogatja: „Bocsáss meg!”
Borzalmas.
Totál őrült, és a pokolból jött, hogy az erdőt fürkéssze,
mert azt hiszi, a rég elvesztett felesége egy másik nőben rejtőzik.
És reméli, hogy egy nap felhasít egy nőt,
és ott lesz benne.
Hogy együtt visszamehessenek a pokolba a maguk elbaszott, romantikus…
Jóságos ég!
Az meg mi?
Megvagytok. Mindkettőtöket rászedtelek.
Jaj, Judie, mi a helyzet?
Miben sántikálsz, Judie? Csak nem kémkedsz a lányok után?
Bocsi, Portia néni! Nem tudtam aludni.
Nos, ő itt Rachel.
Ő lesz az új nénikéd. Hát nem izgalmas?
Ugyan, semmi baj.
Bocsánat úr a vér illatára ébredt fel,
szóval csak kerülni kell a vérzést. Nem menstruálsz, ugye?
Ne aggódj! Bocsánat úr nem kisfiúkra vadászik.
Nem, jobban szereti a menyasszonyokat.
Szóval mit mondunk Rachel néninek? Jó éjt!
- Jó éjt! - Édes menyasszony!
Édes menyasszony!
Ne hagyd, hogy Bocsánat úr beléd nézzen!
Bocs, hogy emiatt hallanod kellett a mesét.
Annyira megrémített minket gyerekként, hogy a szüleink végül betiltották.
Szóval megismerted Julest és Nellie-t is? Tök jó.
Épp ki akarták nyírni egymást?
Te nem hiszed el, ugye?
Nem, dehogy hiszek az emberbőrbe bújt pokoli szörnyetegben.
De valami történt Julesszal az erdőben gyerekkorunkban.
Más lett, amikor visszajött onnan.
Nem tudod, mi történt valójában?
Igazából ezzel a mesével jött vissza.
Végül a szüleim beadták egy menő európai bentlakásos suliba.
- Elcseszett sztori. - Megszúrtam egy pasit a kocsmában.
Mi van?
A kocsikulccsal.
- Kibaszottul ijesztő volt. - Mi? Miről beszélsz?
Folyton bámult, majd közelebb jött, és azt hittem, bántani fog, de…
Nem tudom, hogy írjam le, de meglesett pisilés közben is.
Micsoda? Jól vagy?
Igen, jól, csak az egész…
Nem is tudom.
Úgy érzem, mintha déjà vu-m lenne, de nem a jó fajtából.
Mintha valami tök ismerős lenne, és nem tudom, mi ez az érzés,
csak azt, hogy rémisztő. Amikor tudod, hogy valami rossz fog történni.
Egyszerűen tudod. És ez az érzés egyre erősebb, mióta ideértünk.
És most, hogy itt vagyunk, olyan, mintha… Nem is tudom.
- Nagyon ezt érzem. - Gyere ide! Rachel!
Szivi, gyere ide!
Semmi baj. Sajnálom!
Sajnálom! Én…
Megértelek. Én is ezt érzem. Valami tényleg nem stimmel.
Teljesen megértem.
Nicky!
Elmondtad a húgodnak, hogy egy pánikroham miatt nem mentem Izlandra?
Nem. Miért mondtam volna?
Akkor honnan tudja, hogy félek repülni?
Mert tudja, hogyan ismerkedtünk meg.
Bocsi!
Szeretlek.
Bocsi!
Mi az?
Muszáj letudnom a dolgot.
Nicky!
Mrs. Cunningham?
Üdv!
Helló!
Mrs. Cunningham?
Minden rendben?
Hát itt van.
A következő Mrs. Cunningham.
Üdv!
Victoria, drágám, bújj vissza az ágyba!
- Csak megnéztem a postát. - Arra nincs szükség. Az az én dolgom.
Már nem sokat fogjuk látni egymást.
Dehogynem. Még csak most ismerkedtünk meg.
NAGYON ROSSZ ELŐÉRZETEM VAN
RACHEL HARKIN ÉS NICHOLAS CUNNINGHAM MEGHÍVJÁK ÖNT AZ ESKÜVŐJÜKRE
NE MENJ HOZZÁ
A feliratot fordította: Makatura Judit GHÍVJÁK ÖNT AZ ESKÜVŐJÜKRE