Овва. Приголомшливо.
Овва.
П'ЯТЬ ДНІВ ДО «ТАК»
Рейчел. Рейчел!
-З тобою все гаразд? -Боже.
-Хочеш помінятися? -От чорт.
-Знаю. -Ой.
-Якщо хочеш, я поведу. -Вибач. Ні.
Так.
Боже. Вибач. Просто говори зі мною, щоб я знову не заснула.
Так, гаразд.
У сусідньому місті буде оригінальний «Колдіс».
-Га? -Так.
-«Колдіс»? Я не… -В Орегоні немає «Колдіс»?
Чула про «Колдіс»? Кафе мороженого крему?
-Ні. -Жартуєш?
А про Ларрі Пула, засновника «Колдіс»?
Звідки мені знати про засновника невідомого мені кафе-морозива?
А ще він убив трьох жінок, і це заварний крем, а не морозиво.
О боже, як?
-Він відрізняється від морозива. -Ні.
Гадаю, там більше яєць. Здається, переважно душив.
Є подкаст про Ларрі Пула
та про жінку, яку він намагався вбити на початку 90-х.
Вона була на дев'ятому місяці вагітності
й розповіла про те, що була змушена робити, щоб вижити.
Що саме?
Я була в його пікапі, ми їхали по віддаленій трасі.
І тоді я помітила маленьку туфлю біля моїх ніг.
Туфлю Барбі. Це могло означати, що в нього є дочка.
Я сказала йому, що в мене буде дівчинка.
Я була вагітна. Я постійно нагадувала йому: «Я вагітна».
Потім я побачила знак зупинки.
Я попросила зупинитися.
І він… Він простягнув руку й перерізав мені горло.
Кров, що витікала з мене, була гаряча.
Я не очікувала того, що, втративши багато крові,
можна відчути ейфорію.
Так само я почувалася в день мого весілля.
Це було щось більше, ніж наближення смерті.
Це було майже як кохання.
А потім Ларрі викинув мене на узбіччі.
Я просто думала: «Якщо заплющиш очі, то помреш тут».
Тож я встала.
МОЛОДЯТА
Я йшла дорогою, тримаючись за горло.
Моя ейфорія послабилася, і я почувалася, ніби тану,
ніби зникаю
й водночас ніби біжу марафон.
І я перемагала. Я перемагала.
Я дійшла до зупинки. Там була молода пара.
Їхні очі, боже, вони були нажахані, побачивши мене.
Але вони були такі добрі.
Слава богу, що я їх зустріла. Ці люди врятували мені життя.
Куплю запальничку. Ти щось хочеш?
-Може, жуйку з корицею? -Усе не так погано.
-Усе погано. Займи… -Столик біля вікна. Так.
Десять сімдесят п'ять.
НІКОЛИ НЕ СТАВАЙ НА ОДНЕ КОЛІНО ПЕРЕД ДІВЧИНОЮ, ЩО НЕ СТАНЕ НА ДВА
Не в цьому річ.
Кажуть, жінка відчуває, як зміщуються її органи й кістки, щоб дитина пройшла.
А немовлята бувають величезні. Чув?
П'ятикілограмові, з величезними головами, вони все розривають.
У нас не буде великої дитини.
Як ти знаєш?
Думаю, наша майбутня дитина…
-Так? -…буде тендітною.
Це не факт.
Не хочу, щоб мене розірвали.
Вона буде отака завбільшки.
-Менша. -Менша? Гаразд.
Ще менша.
-Менша. -Менша?
-Я не можу… -Гаразд. Добре.
Чекай.
Це так схоже. Чорт забирай.
-Справді? -Чекай, я покажу. Зараз.
У нього з ними завжди щось трапляється.
-А чому він їх заводить? -Не знаю. Він любить собак.
А чому вони зникають?
Що ти хочеш від мене почути? Собаки губляться.
-Ні, собаки не губляться. -Що?
Коти губляться.
Це не так.
Ти точно раніше не бачила логотип? Він ідентичний.
Як дивно.
Навіть поза та сама.
-Так. Не знаю. -Це божевілля.
Ти маєш шосте чуття.
Я тобі розповідала про дівчину мого тата,
яка мала доньку Кеті?
-Ні. -Чотирирічна дівчинка
пам'ятала своє минуле життя
й часто говорила про свого «покійного чоловіка»,
про те, як він потонув, рятуючи сина зі швидкої течії.
У Кеті була чудова уява.
Ні, гадаю, діти можуть з незрозумілих причин існувати у третьому вимірі,
пам'ятати свої минулі життя і, не знаю, може, навіть знати майбутнє.
І це дивно. Мені це не подобається.
Або в Кеті була чудова уява.
Ти не знав Кеті. Її переслідували привиди.
Я не хочу дітей, що бачать привидів.
-Наші не побачать. -Вони від народження такі.
-Ти не бачиш привидів. -Ти точно не знаєш.
-Надіюся, наша дитина буде схожа на тебе. -Приємно чути.
А моя мама пропустила цю частину.
Яку частину?
Усе це. Хіба діти — не місткість,
яку старі люди наповнюють своєю любов'ю?
Щоб забути про неминучу самотність старіння?
Чудовий обід.
Взагалі з якої причини людина постійно губить собак?
Це не навмисно. Яка різниця?
Що сталося?
Усе гаразд. Я її навіть не знала.
-Так. -Усе гаразд.
Ми провели сім з половиною чудових місяців разом. Було добре.
Більше мені й не було треба.
Так. Я вже це чув.
Це таємниця здорового дорослого життя.
Що? Мертва мати й батько-агорафоб?
-Це і є таємниця? -Так.
Здається, я читав статтю в «Нью-Йорк таймс».
Там сказано, що людина з деспотичними батьками
пасує людині, що має померлу матір і відстороненого батька.
То нам варто одружитися чи що?
Влаштуймо невеличку церемонію у маленькій лісовій хатинці моїх батьків.
Ніякої весільної маячні, прекрасна природа,
за вікном падає сніг.
І не треба нікуди летіти.
Можна їздити й зупинятися в найрозкішніших ресторанах.
Гаразд. Їдьмо. Я вийду за тебе.
Добре, будьмо.
Дзень.
-Кохаю тебе. -А я — тебе.
Гей.
Мої рідні тебе полюблять.
Дякую. Вона погодилася. Ми одружимося.
І наша дитина буде ідеальною.
Не тисни так на нашу дитину.
-Наша дитина буде посередньою. -Деякі діти вбивають батьків.
Гаразд, але як наш малюк нас уб'є, будучи отаким завбільшки?
Він убиває собак, так?
Що?
Увімкни щось інше. Годі.
Готовий? Три.
Два. Один.
Дідько. Ой!
Коханий.
Що?
-Ти не був готовий. -Вибач. Тунель був довгий.
Але це погана прикмета.
Вибач. Дорогою назад зробимо як слід.
Чорт.
НАСТУПНА ЗОНА ВІДПОЧИНКУ 5 КМ
Чорт.
Мені треба попісяти.
Боже! Нікі! Нікі, йди сюди!
-Що? -Іди сюди!
Дивися.
-Боже. -Гадаєш, це нормально?
Що? Так, стій тут.
-Куди ти йдеш? -Подивлюся в туалеті.
Рейчел.
Пошукаю його батьків і… Будь тут. Я зараз повернуся.
Рейчел!
Привіт, крихітко. Як справи? Ні.
Ні, не плач. Весела дитинка.
Агов!
Тут хтось є?
Боже мій.
Агов!
Гей.
Зв'язку немає.
-Я перевірив чоловічий туалет. Там нікого. -Чорт. Зв'язку немає.
Гаразд.
Один із нас залишиться з немовлям, а інший поїде до найближчої заправки
чи кафе й покличе допомогу.
-Гаразд. Хочеш, щоб я… -Чому маля мовчить?
-Що? -А якщо воно замерзне?
Ну що ж.
Ти намагався його вибити?
Що за чорт?
«КОЛДІС»
«ЛЕБЕДИНА ЗАБІГАЙЛІВКА» БАР — ВІДЧИНЕНО
ВИБАЧТЕ, ЗАЧИНЕНО
Вітаю. Вибачте.
Там зупинка, не знаю, кілометрах у 30 на південь.
У мене немає зв'язку,
але ми з хлопцем зупинилися там
і знайшли покинуте немовля в машині,
і я думаю, щось страшне могло статися з його батьками.
Ви…
Ви тут самі?
О. Це добре.
Ви тут.
А це не дуже добре.
Вибачте, можете викликати копів?
Бенджамін.
Так, Бенджамін.
Круто.
Бенджаміном звали хлопця, який працював тут до мене,
але він повісився у вбиральні на дроті,
а господарів жаба задавила зробити бейдж з моїм іменем.
Вибачте, можете подзвонити в поліцію негайно?
Ти обдовбана?
Я так розслабляюся.
Ти розслаблена.
Викличте копів, будь ласка.
Чекай тут. Я подзвоню.
НЕ ПРАЦЮЄ
Чорт!
Ти сказала, на південь звідси?
Так, на південь звідси. Гей.
Гаразд, стій там.
Чекай, Бенджамін.
Чорт.
Ти впевнена, що він той самий?
Гей.
Гей! Твою дитину вже їдуть рятувати!
МОЛОДЯТА
Якого біса?
Чорт!
Боже! Трясця твоїй матері!
Чорт!
-Боже. Вибач. -Ти мене налякав, Нікі.
З малям усе гаразд?
Так, рідні повернулися.
Що… Чорт, у тебе кров. Що сталося?
Вони думали, що я хочу вкрасти дитину, і чоловік мене вдарив.
-Що? -Так.
Вони зупинилися подихати повітрям, бо її захитало.
-А потім пішли прогулятися. -І залишили маля в машині?
-Так, не знаю. -Що?
Хіба це не психопати?
-Дай подивлюся. -Так, знаю.
Чорт, у тебе було таке гарне обличчя.
Так, вони перепросили. Зрозуміли, що ми вчинили правильно.
Я дуже рада, що вони це зрозуміли.
Хіба не треба дочекатися копів?
Ні. Забираймося звідси.
-З тобою все гаразд? -Га?
-Усе гаразд? -Так. Я просто втомилася.
-Що таке? -Код 0817.
Твій день народження?
Ніякого тиску — одружитися з улюбленцем усієї родини.
Годі. Вони хочуть познайомитися з тобою.
Овва.
Так.
Маленька хатинка твоїх батьків?
Хіба це не хатинка?
Вона не маленька.
Сподіваюся, в мене немає струсу мозку.
Боже.
Гаразд. Ти готова?
Чорт забирай.
Це божевілля.
О боже.
-Так. -Що…
Це наша традиція з сімейними собаками.
Нас завжди сварили за те, що ми дивилися їм у вічі,
бо після смерті це вважалося неповагою.
Звідки комусь було знати, що ви дивилися?
Ну… Тато казав, що вони все бачать.
Я подивилася їм в очі, то…
Я в біді?
Скоро з'ясуємо.
Це порожній стілець для мене?
Знаю, ти завжди мріяла стати частиною сімейного портрета,
який охороняють два опудала собак.
Колишню дружину твого брата перемалювали на нову?
Так, на вимогу моєї сестри.
-Це до біса дивно. -Так.
Це печера кохання.
Печера кохання?
Так.
Це теж ваша домашня тварина?
О ні.
Мою прабабусю Елізабет убив ведмідь.
Її чоловік загинув, намагаючись помститися за неї.
Овва.
Так.
-Ти вчинив би так заради мене? -Авжеж.
Ой. Обережно.
-Вибач. -Так. Ти молодець.
Я можу принести тобі лід для обличчя
або просто подзвонити дворецькому.
Він працює до десятої.
-Я просто жартую. Ти впевнена? -Дурний.
-Я сам можу. -Я принесу. Просто скажи, де він.
Гаразд. Я принесу сумки з машини.
Кухня за атріумом, праворуч від вигнутого коридору біля парадного входу.
-Тут? -Так, праворуч.
Забирайся звідси. У нас дівоча вечірка.
Це спільна кухня. Самі йдіть геть.
Ти приготувала йому курку? Він постійно їсть курку?
Я не готую для Джулза. Я готую собі. А він був поруч.
Розлучися з ним, вийди за мене,
щоб доповнити сімейну трійцю Каннінґемів. Чорт!
-Ти мене налякала! -Вибачте!
Вибачте, я не хотіла заважати.
Я піду.
О боже, вона існує.
Ти зовсім нам не заважаєш. Іди сюди. Ми сім'я!
О, в тебе скоро весілля!
Ти в захваті?
Я в захваті. Так.
Ми говорили про тебе, аж раптом ти з'явилася.
-Я ж казала, що можу викликати духів. -Вона не дух, Поршо.
Познайомся зі своєю новою сім'єю.
Неллі. Джулі.
-Це Нелл. -Привіт.
-Я Джулз. -Дуже приємно.
Не віриться, що ми зустрілися. Ти ніби уникаєш нас.
Боже мій, ні.
Прикро, що ти не полетіла в Лондон чи в Ісландію влітку. Ти боїшся літати?
Ні…
Я розповідала подрузі Сінді, як ви з Нікі познайомилися в аеропорту.
О! Так романтично.
Дякую.
Ти дуже мила. Хіба вона не мила?
Вона дуже мила.
Покажи каблучку.
Така гарна.
-Неллі, хіба не краса? -Так. То де любий Нікі?
Розвантажує машину. Ми щойно приїхали.
Я прийшла по лід для обличчя, бо…
Його сьогодні вдарили в обличчя.
-Справді? -Що?
Це довга історія. Це…
У нас є час.
Ми були на зупинці бозна-де
й побачили покинуте немовля в машині.
Нікі залишився. Я поїхала по допомогу.
А потім я зайшла в забігайлівку, там був моторошний чувак. І…
А якщо це був Спокутник?
Поршо.
Хто?
Ти знала, що в цьому лісі живе зло?
Ні, не треба про це.
Та ну! Я можу розповісти історію, якщо хочу.
-З мене годі. -Рейчел хоче послухати.
Не турбуйтеся.
Добраніч, Рейчел.
На добраніч.
Бережи себе.
Гаразд, я піду.
Рейчел.
Це швидко. Казка на ніч.
Так. Гаразд.
Отже, уяви. Звичайний зимовий день, як-от сьогодні.
Джулзу вісім, йому захотілося втекти, бо він любить драми.
Я дитина й нічого не пам'ятаю.
Починає темніти, а малий Джулз сам у лісі.
Ти знаєш, що гірше, ніж бути самому в лісі?
Розуміти, що ти там не сам.
Джулз чує, як жінка кричить отак… але гірше.
Він намагається втекти від того звуку, але хай куди він біжить,
крики стають все голоснішими
й голоснішими, голоснішими й голоснішими…
Поки він не зіткнувся віч-на-віч із ним.
Спокутником.
У нього були довгі гострі брудні нігті, набухле черево,
відкритий у похмурій посмішці рот, що кричав.
Це жахливо.
Уяви таку хрінь у трьох метрах перед собою.
Саме це побачив малий Джулз.
Тож Джулз сховався від Спокутника, затамувавши подих,
і дивився,
дивився,
як Спокутник розрізає жінку
й вивертає її навиворіт.
І весь час він плаче
й каже: «Пробач мені».
Це жахливо.
Він схиблений і повертається з пекла в ці ліси,
бо вірить, що його давно померла дружина ховається в іншій жінці.
І якось він розріже жінку,
а там буде вона.
І вони зможуть повернутися в пекло
на якусь жахливу романтичну…
Боже мій.
Що це?
Надурила! Я надурила вас обох!
О, Джуді, як справи?
Чому ти не спиш, Джуді? Шпигуєш за дівчатами?
Вибач, тітко Поршо. Я не міг заснути.
Це Рейчел.
Вона буде твоєю новою тіткою. Чудово, еге ж?
Усе гаразд.
Ні, Спокутник прокидається від запаху крові,
тож треба уникати кровотечі. У тебе немає місячних?
Не бійся. Спокутника не цікавлять хлопчики. Ні.
Він любить наречених.
Що ми скажемо тітці Рейчел? На добраніч.
-На добраніч. -Мила наречена.
Мила наречена.
Хай Спокутник не побачить твої нутрощі.
Вибач, що пішла по лід і почула цю історію.
У дитинстві вона нас так лякала, що батьки заборонили її розповідати.
Ти вже познайомилася з Джулзом і Неллі? Чудово.
Вони не повбивали одне одного ножами для масла?
Ти не віриш у це, так?
Ні. Я точно не вірю в монстра з пекла,
що надіває на себе людську шкіру.
Але з Джулзом у дитинстві щось сталося в лісі.
Він просто… Повернувся інакшим.
Ти не знаєш, що саме сталося?
Ну, він розповів цю історію.
А потім батьки його запроторили у шикарний інтернат у Європі.
Сумно, правда ж?
-Я штрикнула чувака в забігайлівці. -Що?
Ключами від машини. Він був моторошний.
Що ти маєш на увазі?
Він витріщався й наближався до мене. Я думала, він мене скривдить, але…
Не знаю, як це описати. Але він дивився, як я пісяю.
-Що? Ти не постраждала? -Не постраждала. Просто…
Я не знаю.
У мене ніби дежавю, але неприємне.
Я відчуваю щось знайоме й не знаю, як це описати,
мабуть, це тривога.
Коли знаєш, що скоро трапиться щось страшне.
Просто знаєш. І я відчуваю це все сильніше й сильніше,
відколи ми приїхали.
І тепер, коли ми тут, я просто… Я не знаю.
-Я просто відчуваю це зараз. -Іди сюди. Рейчел.
Котику, іди сюди.
Усе гаразд. Вибач.
Вибач. Я…
Я розумію. Гей, я теж це відчував. Мені теж було ніяково.
Я прекрасно розумію.
Нікі.
Ти сказав сестрі, що я не прилетіла в Ісландію через напад паніки?
Ні, я б нізащо так не вчинив.
Тоді чому вона знає, що я боюся літати?
Вона знає історію нашого знайомства.
Вибач.
Я тебе кохаю.
Вибач.
Що?
Мені треба дещо зробити.
Нікі!
Місис Каннінґем?
Агов.
Місис Каннінґем?
З вами все гаразд?
Ось вона!
Наступна місис Каннінґем.
Вітаю.
Вікторіє, кохана, повертайся в ліжко.
Я забирала пошту.
Не треба цього робити, кохана. Це моя робота.
Ми майже не будемо бачитися.
Ні, будемо. Це лише початок.
СКОРО ТРАПИТЬСЯ ЩОСЬ СТРАШНЕ
РЕЙЧЕЛ ГАРКІН
РЕЙЧЕЛ ГАРКІН І НІКОЛАС КАННІНҐЕМ
ЗАПРОШУЮТЬ ВАС НА ВЕСІЛЛЯ
НЕ ВИХОДЬ ЗА НЬОГО
Переклад субтитрів: Галина Козловська бота.