ČTYŘI DNY DO „ANO“
Já odjíždím až čtvrtého.
Říkal jsem ti, že se na to chci podívat, než to odsouhlasíte.
Ale proč? Není se na co dívat.
Já vím. Ale stejně bych se rád podíval.
-Ne, ne, to není třeba. -Já nevím. Myslím, že se o to dokážu
postarat.
Ale myslíš, že bychom měli?
Tvá matka se bojí, že je to auto špatné.
Ne.
Ráda bych řekla pár slov na úvod tohoto týdne oslavujícího vaši lásku. A je mi
ctí, že jste se rozhodli pro svatbu tady, v letním sídle, jako mé sestry a já před
vámi.
A mám radost, že předám tuto tradici svému milému synovi.
Chlapečku můj.
Byl jsi zrozen pro lásku.
Vždy jsi byl někým, kdo vidí svou duší namísto očí.
I když jsi byl takhle maličký, byly noci, kdy celý svět ztichl a zůstali jsme jen
my dva ve tmě.
A ty jsi mě budil tím tichým pláčem. Jako kdybys mě volal k sobě, ne protože
jsi ode mě něco potřeboval, ale protože jsi se mnou chtěl něco sdílet.
Tehdy jsem ti slíbila, že tě budu vždycky chránit.
Tvé milé, čisté já.
Takže něco vám chci oběma říct.
Že v manželství…
… musíte slíbit, že ctíte duši, kterou vidíte, jako tu nejdůležitější
svátost. Protože čas je nezastavitelná síla.
A udělá cokoli, aby vás zničil.
A ve výsledku čas zvítězí.
Takže obětujete, obětujete povrchní věci, svoje nálady maličké neshody jen,
jen kvůli nejčistším, nejhlubším přáním.
Přijímáte a odpouštíte si navzájem prohřešky. Nenecháte se ničím rozdělit,
ať je to jakkoli strašné. To je smyslem vaší životní lásky. Vaší životní
lásky. A teď přípitek! Na mého synáčka, Nickyho.
A na jeho snoubenku Rachel, kterou před námi skrýval. Teď je tvým úkolem
ochránit duši před tebou.
Manželství spojí duše pevným poutem. Jako když je sešijí dohromady. A žít ve
špatném svazku je jako být připoután k vraku lodi na dně oceánu.
Ale ve správném svazku se cítíte…
… nesmrtelní.
Tak na nesmrtelnost.
Jo.
-Na zdraví. -Na zdraví.
Na zdraví. Na zdraví.
Co je kurva tohle?
NEBER SI HO
Nevíš, od koho to je?
Ne, bylo to mezi poštou.
Můj první nenávistnej dopis.
Možná je od Jess? Neříkalas, že zkusila
-zapálit tvůj byt? -Ne.
Ne, snažila se zapálit sebe v mým bytě.
-Rachel, to… -Co?
Máš děsivej vkus.
Dobře, no, možná je to od některý z tvých ex. Jo. Možná od konkrétní ex,
která je náhodou tady. Myslím…
Ne.
No tak! Nell?
Co když se mnou někdo chce vyjebat? Tvoje rodina mě ani nezná.
Znají mě, jasný? A já o tobě mluvím s určitou vášní. Skoro jako bych tě
k smrti miloval.
Jo, ale jseš pro ně jako bůh. To, jak o tobě tvoje máma mluví. Skvělý,
skvělý hoch.
Proč by si její skvělý hoch měl vzít holku, kterou nezná?
Já jejich svolení nepotřebuju. Chci si tě vzít.
Nicky.
A ty si chceš vzít mě, viď? O to tady běží.
Tak jo.
Poslyš, jestli něco, ten vzkaz, dej mi ho, ten se týká mě, že
nejsem dost dobrej. Chápeš? „Neber si ho.“ Takže mě. Brojí proti mně.
Ať si ten anonym myslí, co chce.
Jo, tak jo, ale co si myslí tvoje matka? Totiž zvládnu správně
ochránit tvou duši?
Nevím, jak to myslí.
Jestli tě miluji takovýho, jakej jseš, nebo se kvůli mně ztrácíš a jednou se
probudíš a řekneš: „Nepoznávám se, mám depresi, a opouštím tě.“
Rachel, to se nám nestane. My přece nejsme takoví.
Do háje, kde mám šaty?
Co? Jsou tam.
-Nejsou tam? -Ne?
Přísahám, že tu ráno byly. Visely vedle tvýho obleku.
Dobře, no… nenechali jsme je u Hanny a Chada? Byli jsme jim je ukázat.
Nevíš, jestli jsi je včera přinesl?
Já… asi jo. Já… možná jsem je nechal v autě.
Nebo je někdo vzal.
To by neudělali, no tak. Nikdo nechce sabotovat naši svatbu.
Jsem si na devadesát devět procent jistá, že jsme ty šaty přinesli.
Ještě se kouknu do auta, ale nemyslím si, že by je někdo odnesl.
Dobře, tak kde jsou?
Já nevím. Netuším. Hele, hele, jsme tým, jasný?
Tak jo, obejmi mě. Hele. Dobrý?
Půjdu se všech zeptat, jestli je neviděli. Prohledám to tady. Ano?
Najdeme je, někde tu jsou, jasan?
-Najdeme je. Jsou tu. Jasný? -Dobře.
Přijdeme tomu na kloub, ano?
A tuhle sračku neřeš, jo? Ani nepotvrdili účast.
STANE SE NĚCO HROZNĚ ŠPATNÉHO
Dospělo to bohužel až do bodu, že se přestává ovládat, ale nechci ji kvůli
tomu napomínat, aby se necítila špatně.
Jasně.
Někdy zapomíná, že se o tom Nicky má dozvědět až po svatbě.
Možná to prostě nejde. Vždyť Portia má na krajíčku pokaždé, když se na ni
podívá.
Právě proto potřebuji tvou pomoc. Rozhodně nechce, abychom pokazili
svatbu. To nikdo z nás.
Ale tady nejde jen o svatbu.
Já… já netuším, co včera večer mohla říct před Nickyho snoubenkou. Myslím, že
jsem přišel včas, než stihla něco říct, ale jistě to nevím.
Promiň, neměl by to Nicky vědět, aby se mohl připravit?
Ne!
Nicky to nesmí zjistit.
To by zcela zhatilo náš plán. Děláme to pro Victorii. Tohle si přeje.
Jasně.
Byla by to pro ni velká rána, kdyby to Nicky zjistil. Tak na všechny dohlédni,
hlavně na snoubenku.
Zkusím to. Nech to na mně, dobře? Zvládnu to.
Děkuju.
Čau, Jude.
Na co koukáš?
Na krev.
Je tu krev, hele. Krev. Krev. Krev. Krev, krev.
Sakra.
Je tvoje?
Jo, jenom mi tekla krev z nosu.
Kurva.
Ne, ne. Ne, ne neříkej to slovo.
Lítostivec tě zabije. Tati!
Cože? Ne. Ne. Ne, ne. Ne, Jude, Jude, Jude. Počkej, počkej, Jude. Já si,
já si, já si nemyslím, že existuje.
Co o tom víš?
Je to jen příběh a teta Portia si z nás střílela.
Vůbec netušíš, co se tady děje.
-Já… -Tati!
Jude, nekřič tady.
V domě se nekřičí. To snad víš.
Řekneš mi, proč jsi křičel?
Rachel přivolala Lítostivce krví. On ji teď zabije.
Ne, promiň, já… včera mi tekla krev z nosu a asi je na podlaze.
Promiň, tati, já nevím, já nevím, co se děje.
Nezajímá mě to.
Dobré ráno, doktore.
Stůj.
Ty taky. Stůj.
Počkej.
Poslouchej. Už nechci, abys o tom mluvil. Je to jasné? Je to jasné?
A co se jí stane?
Vezme si strejdu Nickyho.
A pak?
To tě nemusí zajímat, jo?
Fajn?
Hele, hele. Stůj! Jude, kam utíkáš?
-V domě se nekřičí! -Musíš se najíst.
Nellie mi dala palačinky.
Jaké?
S čokoládou.
Nicky chce, abys tátovi říkala doktore?
Ne, já jen… nevím, ze slušnosti?
Víš, že já jsem taky doktor, že?
Fajn.
Promiň, a mám ti tak říkat?
Jistě.
Tak jo.
-Co je? -Já nepoznám, jestli je to vtip.
Hele, nemá nevěsta nosit bílou?
Jak to, že nemáš šaty?
Myslíte, že je možné, že je třeba někdo sebral?
Rachel, jak můžeš nevzít svatební šaty?
Portio, to nic, zlato. Vždyť my něco vymyslíme.
Proboha, musíš klepat. Mohly jsme být nahé.
-Vy všechny? -Fuj, proč si to představuješ?
-Já si… -Našels je?
Asi jsme je fakt zapomněli.
Nechali jste ty šaty v Chicagu?
Rozhodně nejsou v Chicagu, vzali jsme je.
Musely zůstat u Hanny a Chada.
-Kdo jsou Hanna a Chad? -Naši přátelé, co bydlí v Clevelandu.
Znáš lidi v Clevelandu?
Zavolal jsi jim?
Jo, jsou oba v práci, ale mají tam schovaný klíč, takže tam pro ně
-zajedu. -Ne, ne, to je šílený.
To je tak romantický.
Hele, není to tak osm hodin jízdy?
Nemůžeš tam jet sám.
Víš, jak je to daleko?
Chci to udělat, jasný? Je to důležitý.
O nic nejde. Já to zvládnu. Můžu klidně jít v jiných šatech. O nic…
Na svou svatbu? Potřebuješ svatební šaty. V těchhle můžeš jít tak na pohřeb.
Jo, já, já mám i něco jiného, na sebe.
Je romantické, že to chce udělat.
Dobře. Tak jo.
Dobře. Určitě?
Co? Jo, jasně.
Jen klid. Je to možnost se se všema líp poznat
Chceš si zkusit moje?
To je skvělý nápad!
Pane jo, paní Cunninghamová, to je od vás tak milé. Ale…
Páni. Počkejme, jestli Nicky ty šaty najde a můžu si je zkusit zítra.
Zítra to nestihneme. Zítra nás čekají přípravy, v pátek zkušební večeře,
v sobotu rozlučka a v neděli svatba. Dnes je zkouška šatů.
Myslím, že ti padnou.
Jo. Tak jo, ráda. Prosím. Děkuju.
Zbavila bych se té vlečky.
A rukávů. Ustřihnu rukávy.
Určitě?
Musí ti sedět v pase.
Moje máma měla takový pas. No, já vlastně kdysi taky, že?
Mami, no tak, vypadáš skvěle.
Víš, jak o ten pas přijdeš?
Vlasy nahoru, anebo dolů?
-Dolů. -Nahoru.
Když máš děti.
Mami, měla bys radši štíhlý pas, nebo mě?
Samozřejmě tebe, zlato. Ale bylo by fajn mít obojí.
Mami, diamantový náramek po babičce jsi slíbila mně.
Oh, já, já nemusím…
Portio. Dostaneš ho potom.
Nevadí, nesedí jí.
Je nádherný, že?
Nell?
Ten náhrdelník…
-Oh, ne. Počkat, to… -Nebude Norah naštvaná kvůli té vlečce?
No, na tom nesejde. Není to pro ni.
Jo, je to pro nás.
A tenhle prsten patřil mojí pra babičce, Eleanor.
Je krásný.
Ano.
Myslíš namísto…
Je trochu větší, ale půjde to, když budeš trochu míň gestikulovat.
Jo, ale to to je prsten od Nickyho.
Je úchvatný.
Ale nemusíš ho mít ve svatební den.
Pardon, ale není to trochu…
Je běžné, že ctíš ženy v rodové linii, když se vdáváš, Rachel.
Dobře. Promiň.
Jo, něco tu nesedí.
Promiň. Já jen Opravdu si vážím toho entuziasmu, jenže nevím, jestli je
tohle opravdu nezbytné. Vždyť je to jen kvůli nám, co jsme tady.
Rachel, dorazí sem stovka lidí.
Bude tu stovka lidí?
Ne, ne. Něco přes devadesát, ne?
Jo, ale pouze rodina, jak jste si přáli.
Já si představovala spíš jen vás a ještě možná pár prarodičů.
Víš, jak to s rodinou je. Propána. Já úplně zapomněla. Ty nemáš rodinu.
Já myslela, že má otce.
No, já Odcizili jsme se. Stovka lidí, to…
No, je to složité, víš? Když pozveš tetu Valerie a musíš pozvat tetu
Valerie, tak musíš pozvat i její čtyři sourozence, jejich polovičky a jejich
potomky. Takže to prostě nejde udělat tak, jak jste chtěli, ale
je to malá svatba.
A Nicky o tom ví?
-Nemám přehled, co Nicky ví. Nellie? -Netuším.
To ta krajka.
S tím závojem to působí přehnaně.
Je toho moc.
Jen musíme najít dokonalý náhrdelník.
Chtěla jsem si vzít tamten náhrdelník, je na něm mámin zásnubní prsten.
Všechno to bude dokonalé, ani si toho nevšimneš. Nemáš rodiče, aby
tě provdali.
Neboj se. Vše bude naprosto dokonalé.
-Otevřeme to! -Prosím, ukaž.
V pohodě, to zvládnu.
-Portio, prosím! -Nepotřebuju pomoc!
Nemiř s tím na nás.
-Já nemířím… -Proboha, Portio!
Portio, já… Kurva!
Ach můj bože.
To mě mrzí.
Co tě mrzí? Ne, to nic, to nic. Zvládnu to. Ne, ne. Máš krev na šatech.
V klidu.
Asi to nezvládnu. Neudělám to pro ni.
To nic.
Moje prababička dala tohle mojí babičce v její svatební den.
Myslela, že jsou falešné.
Znáš ten trik s perlami?
Třeš si jimi o zuby. A když jsou hladké, jsou falešné.
A když jsou hrubé, jako brusný papír, jsou pravé.
Jenže moje babička měla falešné zuby, takže to nezjistila.
Její matku pohřbili zaživa.
Co? Proč?
Byla to nehoda.
Může to být tvá půjčená věc.
Měla by být od od matky, aby zahnala smůlu v manželství.
Myslím, že perly na svatbě nosí smůlu.
A co falešné perly?
Mám zkusit, jestli drhnou o zuby?
Jo.
Jsou pravé.
Muselo být tak moc náročné projít si dospíváním bez matky.
Matka ovlivňuje děti a naopak.
Vypadáš úžasně.
-Děkuju. -Jsi perfektní.
Podívej, zlato.
Je mi to tak strašně moc… tak strašně moc líto.
Co?
Ponesete následky oba.
Mami?
Mami? Už jdu zlato!
Ahoj, jak to tam vypadá?
Fajn. Fajn.
Jo… Nicky, ty jsi věděl, že na svatbu dorazí stovka lidí?
Ježiši Kriste, cože? Řekl jsem jim… jenom rodina. Jo.
Jo. Jo, no, podle tvojí sestry je to skoro stovka lidí a jsem trochu
rozhozená. Navlékly mi šaty tvojí matky, rozstříhaly a upravily je, daly
mi šperky, jako by to byl plán. Jako by… jako by chtěli svatbu, ale bylo
jim ukradený, komu navlíkneš prsten, hlavně že se někdo najde. Je tu
prázdnota, kterou se jen snaží někým zaplnit. Netuším proč… pořád propukají
v pláč a mě to kurevsky děsí. O něčem si šeptají a… a brečí a něco před
náma tají, Nicky. Promiň, já…
Dobře, počkat, počkat, počkat. Všichni brečí?
Jo. Pořád někdo brečí. Tvoje máma se mi omluvila a řekla: „Promiň, ponesete
následky oba.“ Cože? O čem o čem to sakra mluví?
Co prosím?
To řekla? Já já nemám tušení.
Jo! Můžeš můžeš, můžeš, můžeš se sem vrátit, prosím?
Dobře, a… a co tvý šaty?
Nezáleží mi na šatech, nikdy ani nezáleželo. Nechtěla jsem, abys jel
osm hodin. Nell, Portia a tvoje máma chtěly, abys tam jel.
Dobře, dobře.
Dobře, takže, takže můžeš… otočíš to hned?
Otočím to hned. Promiň, že jsem tě tam nechal. Hned jsem zpátky.
Dobře.
Děkuju. Tak jo. Miluju tě.
Já tebe taky.
PROVEDENÍ MAGICKÉHO RITUÁLU
-Ona nám to pěkně zkomplikuje. Ne, -Ne, ne, to nemůže.
Pokazí to. Poznala jsem to na první pohled. Chtěla si k máminým šatům vzít
ten hnusný náhrdelník. Jen přes moji mrtvolu.
Doktore Cunninghame?
Jak se máte?
Proč máš na sobě její šaty?
Já…
Nešly mi sundat.
Proč sis je vůbec vzala?
Paní Cunninghamová řekla, ať je zkusím.
Chtěla vidět, jestli mi padnou.
Promiňte.
To… tohle nebyl můj nápad.
Sundej to.
Fajn. Sundám.
Sundej to.
Zdravím, tady Nicky Cunningham. Teď nemůžu volat. Zanechte mi vzkaz nebo
napište.
PENTOBARBITAL SODNÝ
Čau.
Našla jsi něco?
Promiň. Hledám svý svatební šaty.
Samá voda.
Cože?
Samá voda.
Přihořívá.
Samá voda.
Přihořívá…
Skoro hoří.
Bingo.
Já vidím svatební šaty.
Ty jsou ale tvojí matky.
A ty v nich zůstaneš celý ty čtyři dny?
Ne.
Nejdou mi sundat.
Chceš pomoct?
Podrž mi banán. Pomůžu ti.
Kurva!
Zdravím, tady Nicky Cunningham.
-Teď nemůžu volat. Zanechte mi vzkaz nebo -Kurva! Zvedni telefon!
Napište.
Zdravím, tady Nicky Cunningham. Teď nemůžu volat. Zanechte mi vzkaz nebo
napište.
Ahoj, hele, já to nechci hrotit. Snažím se být v klidu a normální.
Ale Nicky, vážně tu něco nehraje. Moje šaty jsou tu, mimochodem.
Našla jsem vak od nich pod postelí a taky kus mých šatů před Portiiným
pokojem a šlohli mi náhrdelník a tvůj bratr má smrtící injekci ve skříni,
takže netuším, na co ji má, ale jestli se hned nevrátíš, poběžím po dálnici,
dokud mě nenajdeš, a pojedeme zpátky do Chicaga. Zavolej, pa.
Ne, moment. Bylo to vážně tak?
-To je fakt vtipný. -Ne, je to tragédie, o to nejde.
Mně to teda připadlo k popukání. Nebuď dramatická.
Ne, z toho byste si neměli dělat legraci.
Bylo to v Montepulcianu.
Bylo to v Toskánsku.
Montepulciano je v Toskánsku.
Co to vrčí?
-Ona mluví. -Cože?
-Ten zvuk. Už ho slyším… -Jaký zvuk, Rachel?
To jsou sousedi. Mají sněžný pluh.
Ale slyším ho celý den.
Používají sněžný pluh celý den.
Nějaký problém?
Já nic neslyšela.
Co, kurva?
Kde je Boris?
Odpočívá. Dneska se necítí dobře.
Nedáš si nic k jídlu?
Nemáš hlad?
Ona nemluví ani nejí.
Neboj se, drahá.
Nicky volá. Takže mě na chvilku omluvte. Hned jsem zpátky.
Ahoj.
Ne!
Ne! Stůj! Stůj!
Stát, stát, stát, stát, stát.
Co se děje? Co se děje? Hele, počkej, klid, co se děje? Hele… Co?
Jeď! Jeď, jeď, jeď! Jeď, jeď. Nicky, my jsme tady v totálním průseru.
Nechtěj, abych si tě vzala. Chtěj mě obětovat zasranýmu ďáblovi nebo co.
Myslím, že tvůj táta je Lítostivec, sériovej vrah. Právě teď mi kope hrob.
Musíme rychle odjet, prosím. Prosím! Ne!
Dobře, dobře? Moment, co?
Hele. Hele. Hele, hele, hele, hele, no tak. Počkat, počkat, počkat. Zpomal,
zpomal.
Nicky? Musíš mi věřit. Můžeme prosím odjet? Prosím.
Dobře. Dobře. Jo. Dobře, jsem s tebou. Jsem s tebou, jasný? Jsem tady. Jen to
vstřebávám, jasný? Potřebuju zjistit, jak se to stalo. Jasný? Musím se
jich zeptat, a pak… Musím zjistit, jak se to stalo. A hned se vrátím, jo?
Hele, hele. Nechám ti tu klíčky. Jestli chceš, odjeď. Hned se vrátím.
Hned se vrátím. Hned se vrátím.
Ne. Ne. Ne, ne, ne, ne, ne, ne, ne. Ne, musíš mi věřit. Můžeme prosím jet?
Ne, Nicky, kurva! Kurva!
Co se tu kurva děje? Proč si moje
-snoubenka myslí, že ji chcete obětovat -Ne,počkej, to je…
-Kurva. -ďáblu?
Bože můj.
Moje žena umírá.
Má velmi agresivní nádor na mozku.
Když jí ho diagnostikovali, šla na ozařování a kraniotomii, ale pak
se vrátil.
Tak se rozhodla, že chce odejít podle svých představ.
Plánujeme její smrt už několik měsíců.
A pak Nicky zavolal a oznámil vaše zasnoubení. A strašně moc si přál
mít svatbu tady. A nám přišlo úžasné užít si poslední…
… velké rodinné setkání, oslavu…
… než nás Victoria opustí.
Proto ta svatba musí být velká. Její poslední párty.
Chtěly jsme ti to říct, Nicky.
Broučku.
Tak ses těšil na tu svatbu a na svou budoucnost, že na to nebyla vhodná doba.
Chápeš, prostě mají ve zvyku chránit
-malýho Nickyho před pravdou. -Juliane, Juliane.
-No tak. -Snažila jsem se, zlato.
Julesi, teď ne.
Je to rozsudek smrti a dříve nebo později mě to změní v někoho, kým
nejsem, a to nechci.
Nechci, aby to mé děti viděly.
Mrzí mě, že se to vymklo.
Omlouvám se. Já… Je mi…
… hrozně. Posrala jsem váš plán, já…
Ne, přesně tebe tahle rodina potřebuje.
Ty chceš upřímnost, viď?
Mami.
-Julesi. -Pojďte.
To nic, zlato. Bude to nádherná svatba. Nezlob se na nás, Nicky. Všechno to
dobře dopadne.
Dočkáš se dokonalé svatby.
Mrzí mě to, Nicky.
Hele, já ho vzala k sobě. Aby se neztratil mezi tím vším.
Díky.
Ještě Ještě nerozumím jedné věci. Našla jsem svoje šaty na nějaké
děsivé figuríně tady v lese.
Jak to… Jak to souvisí s tímhle?
Kurva.
Teta Portia říkala, že Lítostivec zabíjí a kuchá nevěsty.
Jen jsem chtěl ochránit Rachel před Lítostivcem. Ošálit ho, aby jí
neublížil.
Řekni Rachel, žes jí nechtěl zničit šaty a vyděsit ji.
Promiň, Rachel, nechtěl jsem je zničit a vyděsit tě.
-V pořádku. -Poslyš, hochu, ten…
Lítostivec neexistuje. Je to jen, je to jen příběh. Vymyslel jsem si ho,
když jsem byl kluk, abych postrašil strejdu Nickyho a tetu Portiu.
Ne, ale ty tomu věříš, tati.
Ne.
Ne. Vůbec. Vůbec. Uhm nikdo z nás. Ani babička ani děda. Ani Nelí ani Nicky
ani Portia ani Rachel.
-Nikdo. -On neexistuje. Neexistuje.
Opakuj po mně.
Lítostivec neexistuje.
-Lítostivec neexistuje. -Lítostivec neexistuje.
Rachel.
-Lítostivec neexistuje. -Lítostivec neexistuje.
Lítostivec neexistuje.
-Lítostivec neexistuje. -Lítostivec neexistuje.
Lítostivec neexistuje.
-Lítostivec neexistuje. -Lítostivec neexistuje.
Lítostivec neexistuje.