Godt.
TRE DAGE TIL BRYLLUPPET
UNDSKYLD, JEG TROEDE, I VILLE DRÆBE MIG
I aner ikke, hvad det betyder, at I har budt mig velkommen i familien,
og jeg vil bare sige tak, og…
Ikke noget. Bare… Jeg håber, I kan tilgive mig.
Jeg leger ikke rigtigt med legetøj længere.
Jeg vil have et videokamera. Et godt et.
Nå, okay, jeg… Det var mere en slags gestus.
Skriv et kort i stedet.
-Det er faktisk en god idé. -Der er ubrugte kort i rodeskuffen.
Tak.
-Undskyld. -Hold nu kæft!
Hej. Hvem taler du med?
Jeg er i kø til neurokirurgisk på Johns Hopkins.
Jeg talte med en fyr på UCSF. En rigtig narrøv.
Bagefter prøver jeg en kirurg i Paris. Han har lovende ny forskning.
Hvorfor?
-For at hjælpe min mor. -Jeg tror ikke, hun vil hjælpes.
Hør her. Det er en hjernesvulst. Jeg tror, at svulsten forvirrer hende.
Den ødelægger hendes dømmekraft.
Det giver fuldkommen mening.
Hun har det fint, hun er, som hun plejer,
bortset fra den vanvittige beslutning, hun har truffet, og…
Hun behøver ikke at dø.
Hun har brug for den bedste neurokirurg i verden.
Jules burde ringe til alle, han kender. Måske kender en af dem lægen på Sinai.
-Gå i bad, tag tøj på. -Jeg er midt i noget.
-Det er vigtigt! -Nicky.
Det er det vigtigste for mig.
Vi udskyder brylluppet.
Mener du det?
Så du kan fokusere på det, der er vigtigst for dig.
-Jeg mente det ikke sådan. -Det gjorde jeg heller ikke.
Jeg mener, at din mor smed en bombe,
og ja, det er vigtigere end brylluppet, og…
Måske har vi ikke lyst til at blive gift under de omstændigheder.
Kom her.
Hvem er det?
Hvem er den lille fyr?
Det er min dumme undskyldning for at afsløre jeres familiehemmelighed.
FOR EVIGT
Vi holder brylluppet som planlagt.
Det her ændrer intet for os.
Ja.
Men alligevel…
Det ændrer ret meget.
Det må ikke stå i vejen for brylluppet.
Jeg bakker dig op.
-Virkelig? -Jeg bakker dig op.
For evigt?
For evigt.
-Hov! Portia! -Hvor er kjolen? Den skal ændres.
Jeg har 500 ting at gøre. Nicky, fingrene væk!
Bordmanden leverede otte borde…
-Stop. -Jeg hjælper.
-Catering skal have menuen. -Lad mig hjælpe.
Hvad?
Lad mig hjælpe.
Kjolen er derinde. Nickys jakkesæt er der. Er der mere?
-Jeg har slet ikke fået sagt tak, Portia… -Jeg så din kage.
-Ja. -Og jeg læste kortet.
Ved du, hvad der undrer mig? Jeg må spørge dig.
Troede du, vi ville dræbe dig?
Det er en sindssyg konklusion at drage.
-Har du været udsat for mordforsøg? -Nej.
-Hvorfor troede du så det? -Sådan fungerer min hjerne bare.
Lige nu føler jeg, at der står nogen bag døren.
Jeg googlede dig.
Det er, som om du ikke findes.
Ingen sociale medier, LinkedIn, ingen sportspræstationer.
Måske var du bare elendig.
Jeg blev hjemmeskolet,
så den sportsgren, jeg dyrkede, var at undgå at blive en freak.
Men det lykkedes vist ikke.
Jeg er modsat. Jeg troede aldrig, at nogen ville dræbe mig.
-Wow. Hvornår skete alt det her? -Hej.
Hvad er det? Det skulle være cedertræ med naturlige kanter.
De ligner pinde.
Det er et smagfuldt bryllup, ikke Blair Witch Project.
-I bestilte det her. Rustikt lærketræ. -Rustikt lærketræ.
Kig dig omkring. Ser du et fugletema?
Temaet er kærlighedens skov. Må jeg tale med Dominick?
Ikke når det er godkendt. Du godkendte det.
Det gjorde jeg ikke. Det her er ikke min vision.
Hey, Portia. Kom her. Se.
Jeg tror faktisk, at det bliver rigtigt flot.
-Nej. -Jo da.
De laver sådan en her. Jeg tror, de har en plan. I har en plan.
En plan, klart. Den pind derhen, den pind derhen.
-Han får ikke drikkepenge. -En bue.
Jeg synes, at blomsterne er flotte.
-Det der bliver også flot… -Det er ikke blomsterne, Rachel.
Hvad?
-De er falske. De rigtige kommer på dagen. -Hvad? Portia, det er vanvittigt.
De er arrangeret perfekt. De er klar. Kan vi ikke bruge dem?
Vi skal have rigtige blomster, Rachel. Skal dit bryllup ligne et venteværelse?
Jeg arrangerede dem på forhånd, så jeg kunne se det.
Vi har altid drømt om et vinterbryllup i Somerhouse.
Overvejet farverne. Rust, salvie, stedsegrøn og hvid.
Men der er for meget rust og ikke nok salvie. Her, tag dem.
Jeg synes, det er…
-De ser helt perfekte ud. -Det har du ikke forstand på.
Du kom med hvide liljer, begravelsesblomster.
-Det vidste jeg ikke. -Selvfølgelig ikke.
Du blev jo hjemmeskolet i en grøftekant.
Wow.
-Tak. -Jeg forstår dig slet ikke.
Hvem er din brudepige? Din gå-sang? Følger nogen dig op?
Det er okay, Portia. Virkelig…
-Du skal ikke bekymre dig. -Jeg skal bekymre mig.
Du bekymrer dig ikke, så derfor skal jeg sgu da.
Okay.
Okay. Jeg vil…
…gå alene op ad kirkegulvet.
Jeg ved ikke til hvilken sang, men jeg skal nok vælge en.
Okay?
Vil du være min brudepige?
Vil du gøre det for mig?
Cateringfirmaet ringede, og de mangler folks måltidsvalg…
Okay. Godt.
Jeg spørger, hvad de vil have. Hvad er mulighederne?
Kylling og fisk.
-Og vegetarisk? -Jeg sætter ild til dig.
Kom ind. Du kan hjælpe mig.
Hvilket viser bedst, hvem han er?
Hvor er han sød.
Det her.
Hov, jeg har ikke et af dig.
Nå, tænk ikke på det. Det er fint.
Nej. Ellers tak. Jeg vil ikke forstyrre. Jeg ville spørge, om…
Om du ville have…
…kylling eller fisk?
Jeg vil begraves med hele min familie.
Vil du have det?
Jeg slipper min tilknytning til alle ting.
Tak.
Ved du, hvor dr. Cunningham er?
Han sidder nok i kælderen og arbejder på hunden.
Nu hvor graven er færdig, må han fokusere på noget andet.
Og det er fint, hvis det er sådan, han vil bruge sine sidste dage med mig.
Må jeg spørge om noget?
Tror du, at alle…
…håndterer det godt nok? Altså…
Din død?
Hvordan skulle de det? Jeg mener…
De kunne tale med hinanden om det.
De kunne læne sig op ad hinanden. De kunne bearbejde det med dig.
Der er doulaer til den slags, der kan hjælpe…
Har du bearbejdet det?
-Hvad? Din død? -Med din. Din mors.
Hun døde, før jeg kendte hende. Der var intet tilbage at bearbejde.
Jeg ved godt,
at du voksede op uden en mor.
Men det ville være naivt at tro,
at fordi du ikke kendte hende, skulle du ikke bearbejde det.
Det forsvinder ikke, når man lukker øjnene.
Du fandtes ikke bare lige pludselig. Du kom fra…
…et sted, og når du dør, efterlader du noget.
"Der var intet tilbage"?
Du er tilbage.
Begge dele, tak.
Kylling og fisk. Hvorfor ikke?
-Du bør ikke sove i badekarret. -Jeg sov ikke.
Jeg gav en pige hjertemassage på uni. Tryk på brystet og det hele.
-Ja, det er sådan, man gør. -Pigen druknede, Jules.
Gæt hvordan.
-Hun faldt i søvn i badekarret. -Jeg ved det. Det har du sagt før.
Jeg ved allerede alt, du har været ude for.
Hvorfor troede Rachel, vi ville dræbe hende?
Tja, der er noget helt forskruet ved hende.
Det kan du sikkert godt lide, ikke?
Din Beklager…
Nell, hvorfor fik det, at jeg sad roligt i et badekar, dig til at tænke:
"Lad mig gå herind og stikke Jules igen og igen med en tandstik,
til han bløder ihjel"?
Sådan er det med dig.
Portia fortalte om Beklageren. Hun skal altid være i centrum.
Portia fuckede det hele op. Hun får aldrig skylden for noget.
Glem det.
Og det er ikke min skyld, at Nicky falder for ødelagte, selvoptagne piger.
Han elsker piger, der træder på ham. Han tror, han fikser dem.
Jeg prøver bare at være i fred.
Hvorfor forstyrrer du min fred?
Det er badetid.
Du var sødere engang.
Er jeg ikke sød? Så skulle du have giftet dig med den anden.
Men det er sagen. Du vil ikke have en, der er sød.
For sandheden er…
…at du heller ikke er sød.
Og du kunne ikke holde ud at se Nicky tage imod.
Du vil have en, der slår igen. Det passer.
Det søde kan være rart.
Nogle gange er jeg sød.
Hvad?
Sig det.
Lovede vi ikke hinanden det? At vi altid ville være ærlige.
Og det har vi godt nok holdt, hvad?
Sig det.
Eller drukn mig.
Drukn mig.
Ja.
Hov, undskyld. Åh gud. Undskyld.
Nej. Gå ikke. Øjeblik.
Okay. Du vil have mig til at sige det.
Din mor er væk om en måned, og du har ikke bearbejdet det.
Du bearbejder aldrig noget, vel?
Slet ikke dit mislykkede ægteskab, det jalousi-halløj med din bror
og din måske ægte, måske opdigtede seriemoder,
du har frygtet, siden du var på Judes alder.
Den alder, hvor din udvikling gik i stå.
Forhold dig til dit lort, okay?
Ellers vil du miste grebet om ting omkring dig.
Vil du have, at din søn bliver som dig?
Ja! Hvad vil du?
Undskyld. Jeg ville ikke forstyrre. Det er dumt.
-Nej. -Jeg vidste ikke…
Det var sødt, det med kagen.
Ja, sødt. Nellie elsker søde folk.
Ignorer ham. Nøglen til et sundt ægteskab.
Det er dumt. Catering spørger, om I vil have kylling eller fisk.
-Kylling. -Rachel, har du skrevet dine løfter?
-Nej, ikke endnu. -Her er nøglen til et sundt ægteskab.
Nellie og jeg lovede hinanden altid at være ærlige, så det er jeg, når jeg siger:
"Jeg fantaserer om at hyre nogen til at dræbe dig."
Åh, skat.
Så selv i dine fantasier gør du ikke noget selv?
Hvilken fisk, og kylling tilberedt hvordan?
Ingen anelse.
Jeg kan ikke svare, før jeg har alle oplysninger.
Vær ikke en nar. Han vælger fisk.
Du burde skrive dine løfter.
-Undskyld. -Undskyld.
Hvad kigger du på?
Hvad er herinde?
Jude. Jeg har noget til dig.
Jeg tror, der er nogen herinde.
-Hvad? -Jeg tror, der er nogen derinde.
Hej. Nej, det er okay.
Jeg kender følelsen, men der er ingen deromme.
Hvorfor er den låst?
Her.
Se?
Jeg ved det ikke, men nogle gange bør man ikke åbne en låst dør,
for måske er der noget, der ikke vedkommer én. Se.
Hey.
Ja?
Det er ikke nyt eller pænt, men det var det engang. Så…
-Kom så, makker. -Det var bedre.
Hun tænker ikke klart på grund af hjernesvulsten.
Du giver bare op?
-Kaster håndklædet i ringen. -Undskyld.
Opgiver 40 års ægteskab, et menneskeliv, mors liv, din familie.
-Du giver op. -Jeg giver ikke op.
Jeg giver ikke op, Nicky.
I mit ægteskab træffer vi beslutninger sammen.
Jeg er ikke vidne til din mors valg. Jeg er med i det. Jeg støtter min kone.
Jeg nyder vores sidste øjeblikke med en tradition, hendes far startede.
Ved at flå en hund?
Rachel.
I blev forlovet.
I ringede til os.
I ønskede ikke et stort bryllup. I ville bare gøre noget her med familien.
Din mor var glad.
Hun ville ikke ødelægge jeres bryllup, så hun planlagde det til bagefter.
Det er svært at samle familien, og dette bliver hendes sidste fest.
Det er hendes sidste ønske.
Og det må I ikke ødelægge. Forstået?
Det involverer alle. Det er ikke kun hendes valg.
-Forstået? -Hvordan indkalder jeg til møde?
-Hvad? -Et familiemøde. Kan jeg det?
Igen, jeg er ked af min misforståelse, og måske går jeg over grænsen her,
men jeg forestiller mig, at tætte familier som jer
kan tale med hinanden om jeres følelser.
Jeg ved, at jeg er ny her, men jeg har indset,
at du ville bruge vores bryllup som en slags begravelse, mens du lever.
Men da de fleste af jer intet har bearbejdet,
er brylluppet nu blevet en trykkoger af en afledning
fra det, der virkelig foregår.
Og jeg tror, at vi bør gribe det anderledes an, for ellers…
…bør vi ikke holde bryllup.
Det kan hun ikke.
-Jeg vidste det. -Hvad taler hun om?
Lad hende tale.
Vi kan ikke fortsætte, som om det er ingenting.
At skjule din død bag vores bryllup uden at tale om det
bliver ikke tilfredsstillende.
Hvad siger I? Kan vi gøre noget for at bearbejde det her?
Kan vi prøve?
Ja.
Ja, lad os prøve det.
Undskyld. Jeg forstår ikke.
Foreslår du, at I aflyser brylluppet på grund af vores døende mor?
-For det virker lidt uretfærdigt. -Okay, godt.
Nej, det siger jeg ikke.
Jeg tror, vi har brug for et forum, hvor I kan udtrykke jer,
så brylluppet ikke ender katastrofalt, men der skabes lidt ro omkring det.
Det var en god start.
-Tak. -Så lidt.
Du vil have os i familieterapi ledet af dig.
Grundlæggende en vildfremmed.
Er det ikke det, en terapeut er? En fremmed?
Er du terapeut?
-Hun får snart sin doktorgrad. -I hvad?
-Adfærdspsykologi. -Er du terapeut?
Nej, jeg er adfærdspsykolog. Næsten.
-Har du studeret din egen adfærd? -Jules…
-Udvis respekt. -Det gør jeg.
Hvad skal vi gøre, Rachel? Sidde i rundkreds, holde hånd og græde?
Det ville være bedre end ingenting. Ja.
Hvor tager du din doktorgrad henne?
Illinois.
Jeg gik på Northwestern.
-Sejt. -Ja.
Har du noget at sige til din mor, mens du har muligheden?
Værsgo.
Nej.
Okay.
Vil nogen sige noget til fru Cunningham, før hun ikke længere er hos os?
Lad os prøve noget. Lad os alle tage et øjeblik for os selv.
Helt alene. Sid med jer selv.
Tænk over, hvad I vil sige, skriv det ned eller forbered jer.
Gør, hvad I behøver, så kan vi…
Så samles vi igen. Okay?
Det var godt. Okay.
Nell, kan du komme med mig?
Ja.
Det var meget imponerende.
Nej, da. Det er bare meget tydeligt, at de ikke kan håndtere det.
-Nej. At stjæle rampelyset fra dronning V. -Jeg stjal det ikke.
Jo. Du har kun være her i to dage, og alle gør, som du siger.
Hun er lidt…
…en narcissist, ikke?
Lidt? Hun har gjort dit bryllup til sin begravelse.
Okay.
Ja.
Hvad?
-Du er ikke god til komplimenter. -Var det et kompliment?
-Dødsbryllup? -At du er imponerende!
Åh gud, det er… Hvem er god til at tage imod komplimenter?
Det er jeg.
Kom bare.
Tja, det er lidt et dårligt tegn at blive gift under en dødsceremoni…
-Så er det godt, at du ikke er overtroisk. -Ja, det er godt.
Sammen med min fornemmelse, siden jeg kom, om, at noget slemt vil ske.
Men det er da en slem ting, ikke? Victorias død.
Nej, det er noget andet.
-Okay. -Følelsen er ikke forsvundet.
Jeg holder øje med andre slemme ting.
Der er en.
Hvad?
Jeg frygtede, at du var en bitch, der hadede mig
for at gifte mig med din eks. Men nej.
Du dur ikke til at give komplimenter.
-Tak. -Det var så lidt.
Hvad fanden stiller vi op med den?
Nogle gange er det nemmere at tale sandt,
hvis man ikke skal kigge nogen i øjnene.
-Så tal til den. -Jeg må være stille. De holder et møde.
I skal hver især gå rundt og fortælle den, hvordan I har det,
og så vil den indoptage jeres smerte…
…og sorg, og…
…så vil vi slippe den fri.
Okay.
Hvem vil begynde?
Jeg kan godt.
"Victoria.
Du er en utrolig kvinde.
Du er Cunningham-familien,
og du vil efterlade et hul i familien, som ikke skal fyldes,
både fordi det ville være umuligt, og fordi en æra slutter nu,
og det bør anerkendes.
Din tilstedeværelse, styrke og dit urokkelige mod
har formet os på måder, vi vil bære for evigt."
Jeg har altid beundret dig og far
og jeres liv sammen og jeres ægteskab
og den måde, I helliger jer hinanden på.
Jeg har altid ønsket at følge i jeres fodspor,
og det håber jeg, at jeg gør, for jeg ser jer passe på hinanden,
og I har lært mig værdien af at forstå nogen så godt,
at man kan skærme dem for smerte.
Jeg ved, at vi ikke altid har været enige.
Jeg håber, du elsker mig for mine brist og fejltrin.
Jeg har lært at elske dig for dine.
Jeg elsker dig, mor, og jeg vil savne dig.
Dengang vi gik glip af to dage på Santorini,
fordi jeg ikke kunne indrømme, at jeg tog fejl.
Og da en dum forretningsrejse betød, at jeg gik glip af din 32-års fødselsdag.
Jeg er…
…frygteligt ked af det.
Jeg vil sørge for, at mine fremtidige børn kender dig,
og jeg vil holde familiens traditioner i live.
Jeg vil tage mig af Somerhouse.
Jeg vil sørge for, at du lever evigt i vores hjerter
og i hjertet på dem, der kendte dig.
Jeg ved, vi lige har mødt hinanden, og…
Jeg er ked af at miste dig.
Du har været en god mor for Nicky, og det er rigtigt, hvad du sagde
om børn, der indoptager deres mødre og omvendt.
Det er kagen, Rachel købte som undskyldning for at tro, at vi er mordere.
Nicky er så kærlig på grund af dig.
Han er heldig at have haft dig og dr. Cunningham
til at vise, hvor han kommer fra, og hvordan man elsker og bliver elsket.
Hvorfor er den her dør åben?
Jeg er glad for, at Nicky indoptog det,
og at han fik lov at vokse op med den ubetingede kærlighed.
Det må være dejligt.
Det er her, bedstefar ærer de døde dyr.
Han siger, at hundene kan se.
FOR EVIGT
Tekster af: Sidsel Seeberg e.