Așa.
TREI ZILE PÂNĂ LA CĂSĂTORIE
ÎMI PARE RĂU CĂ AM CREZUT CĂ MĂ VEȚI OMORÎ
Nu știți cât de mult înseamnă pentru mine că m-ați primit în familie
și vreau doar să vă mulțumesc.
Și…
Nimic. Sper doar că mă puteți ierta.
Nu prea mă mai joc cu astfel de jucării.
Vreau o cameră video. Una bună.
Păi, eu nu… A fost mai mult un gest.
Scrie pe o felicitare!
Chiar e o idee bună.
Sunt felicitări în sertarul cu vechituri.
Mersi!
- Scuze, doamnă! - Să dea dracii!
Bună! Cu cine vorbești?
Aștept să vorbesc la neurochirurgie la Johns Hopkins.
Am vorbit cu unul de la UCSF. A fost nesimțit.
O să discut cu un chirurg din Paris.
- Are cercetări bune. - De ce?
Ca s-o ajut pe mama.
Nu cred că vrea ajutor.
E o tumoare pe creier, știi?
Cred că tumoarea se joacă cu mintea ei.
Îi întunecă judecata.
Știi, eu cred… Are noimă.
Se simte bine.
Pare ea însăși,
cu excepția unei decizii nebunești pe care a luat-o, iar eu…
Nu e nevoie să moară.
Are nevoie de cel mai bun neurochirurg din lume.
Nu știu de ce Jules nu-i sună pe toți.
S-ar putea să aibă relații la Sinai.
Fă un duș și schimbă-te!
Am treabă.
- E important! - Nicky!
E cel mai important lucru.
Să amânăm nunta!
Pe bune?
Nu, ca să te poți axa pe cel mai important lucru.
- N-am vrut să sune așa. - Nici eu.
Ți-a dat o veste cutremurătoare
și da, e mai importantă decât nunta.
Nu știu. Poate că nu vrem să ne căsătorim în astfel de circumstanțe.
Vino la mine!
El cine e?
Cine e micuțul?
E metoda mea prostească de a-ți cere scuze pentru dezvăluirea secretului de familie.
PE VECIE
Putem ține nunta săptămâna asta.
Nu se schimbă nimic pentru noi.
Da.
Dar schimbă.
Schimbă multe.
Nu las asta să ne împiedice nunta.
Îți sunt alături.
- Serios? - Îți sunt alături.
Pe vecie?
Pe vecie.
Portia!
Unde e rochia? Trebuie modificată.
Am 500 de lucruri de făcut. N-o mai atinge!
Omul a adus opt mese…
- Oprește-te! - Ajut.
- Furnizorul vrea meniul. - Lasă-mă să te ajut!
Poftim?
Te ajut.
Rochia e acolo. Costumul e acolo. Ce îți mai trebuie?
Apropo, n-am apucat să-ți mulțumesc…
- Am văzut tortul. - …pentru tot.
Am citit felicitarea.
Știi ce e ciudat? Trebuie să te întreb ceva.
Credeai că te vom omorî?
E o nebunie să tragi o asemenea concluzie.
A încercat să te omoare cineva?
- Nu. - Atunci, de ce ai crezut asta?
Așa funcționează creierul meu.
De exemplu, acum simt că e cineva în spatele ușii.
Te-am căutat pe Google.
Parcă nici n-ai exista.
N-ai social media, LinkedIn, nici date sportive din liceu.
- N-ai jucat sau n-ai fost bună. - Am făcut școala acasă.
Am practicat sportul de a nu părea o ciudată.
Dar nu cred că a mers.
Da, eu sunt opusul. N-am crezut că vrea cineva să mă omoare.
- Când s-au făcut toate astea? - Alo!
Ce-i asta? Ar trebui să fie cedru nefinisat.
Astea sunt bețe.
E o nuntă rafinată, nu Proiect: Vrăjitoarea.
Asta ați comandat. Fag rustic.
Fag rustic.
Uită-te în jur! Nu văd nicio plajă!
Tema e pădurea iubirii. Pot vorbi cu Dominick?
Nu face consultații după aprobare. Ați aprobat.
N-am aprobat asta. Nu e viziunea mea.
Portia, vino! Uite!
Cred că, de fapt, o să arate foarte frumos.
- Nu. - Ba da.
O să pună asta aici.
Cred că au un plan. Aveți un plan.
Normal! Bățul ăsta se pune aici, iar ăsta aici.
- Nu-i dau bacșiș. - Face o arcadă.
Portia, cred că florile arată foarte bine.
- O să arate frumos… - Nu astea sunt florile, Rachel.
Poftim?
Sunt false. Cele reale vin în ziua nunții.
Ce? Portia, e o nebunie.
Astea sunt aranjate perfect. Sunt gata. De ce nu le folosim pe astea?
Avem nevoie de flori reale, evident.
Vrei să arate ca un hol de spital?
Am făcut aranjamentul ca să văd cum iese.
Mereu ne-am imaginat o nuntă de iarnă aici.
Am analizat culorile. Rugină, salvie, verde, alb.
Dar e prea multă rugină și nu destulă salvie. Ia-le pe astea!
Cred că e…
Mie mi se par perfecte.
Nu ești de încredere.
Ai adus crini albi, flori funerare.
- Fir-ar, n-am știut! - Sigur că nu.
Ai făcut școala acasă, undeva, într-un șanț.
- Mersi! - Nu te înțeleg deloc.
Cine e domnișoară de onoare? Cântec?
Cine te duce la altar?
E în regulă. Tu chiar…
- Trebuie să-mi fac griji. - Nu trebuie.
Tu nu-ți faci griji și cineva trebuie să-și facă.
Bine.
Bine. O să…
mă conduc singură la altar.
Nu știu. Nu știu ce cântec, dar promit că o să aleg unul.
Bine?
Ești domnișoară de onoare?
Faci asta pentru mine?
Furnizorul a sunat că trebuie să alegem porțiile.
Bine. Grozav!
Îi întreb pe toți ce vor. Care sunt opțiunile?
Pui sau pește.
OK. Și vegetarian?
Îți dau foc.
CEVA FOARTE RĂU SE VA ÎNTÂMPLA
Intră! Poți să mă ajuți cu ceva.
Care crezi că îi surprinde spiritul cel mai bine?
Ce drăguț e!
Asta.
N-am una cu tine!
Nu, nu-ți face griji! E în regulă.
Nu. Te rog.
Nu vreau să te deranjez. Voiam să te întreb
dacă vrei
pui sau pește la nuntă.
Vreau să fiu îngropată cu toată familia.
O vrei?
Renunț la atașamentul față de toate lucrurile materiale.
Mersi!
Știi unde e dr. Cunningham?
Probabil e în temnița lui, lucrează la câine.
Acum, că a terminat mormântul, are nevoie să se axeze pe altceva.
E în regulă, dacă așa vrea să-și petreacă ultimele zile cu mine.
Pot să te întreb ceva?
Crezi că toată lumea
e împăcată? Adică…
Cu moartea ta?
Cum ar putea să fie?
Ar putea vorbi între ei.
S-ar putea sprijini reciproc.
Ar putea să proceseze totul cu tine.
Există asistente pentru sfârșitul vieții care pot ajuta…
Te-ai împăcat cu ideea?
Cu ce? Cu moartea ta?
Cu a ta. Cu a mamei tale.
Mama a murit înainte s-o cunosc. N-am cu ce să mă împac.
Păi, știu
că ai crescut fără mamă.
Dar ar fi naiv să cred că, dacă nu ți-ai cunoscut mama,
n-ai trecut prin asta.
Nu dispare dacă închizi ochii.
N-ai existat, pur și simplu. Ai venit…
de undeva, iar când vei muri, vei lăsa un loc în urmă.
N-a mai rămas nimic?
Tu ai rămas.
Ambele.
Pui și pește, de ce nu?
N-ar trebui să dormi în cadă.
Nu dormeam.
Am resuscitat o fată în facultate.
Masaj cardiac și toate cele.
Asta înseamnă resuscitare.
Fata s-a înecat, Jules.
Ghici cum?
A adormit în cadă.
Știu. Mi-ai mai spus.
Deja știu tot ce ți s-a întâmplat vreodată.
Vrei să știi de ce Rachel a crezut că o omorâm?
Nu știu. Are ceva aiurea în cap.
Pun pariu că îți place asta, nu?
Omul regretelor al tău…
Nell, când mă vezi liniștit într-o cadă, ce te face să-ți spui:
„Vin să-l înjunghii pe Jules cu o scobitoare iar și iar,
până moare.”?
Așa e cu tine.
Portia a vorbit despre Omul regretelor.
Ea vrea să fie mereu în centrul atenției.
Portia a dat-o în bară. Nimeni n-o învinovățește pentru nimic.
În fine!
Nu e vina mea că Nicky e atras de fete egoiste și distruse.
Umblă după tipe care îl calcă în picioare.
Crede că le vindecă.
Încerc să-mi găsesc liniștea.
De ce îmi tulburi liniștea?
Fac baie.
Înainte erai mai drăguț.
Vrei unul drăguț? Trebuia să te măriți cu celălalt.
Dar asta e chestia. Nu vrei pe cineva drăguț.
Îmi pare rău să-ți spun asta,
dar nici tu nu ești drăguță.
Și n-ai suportat să-l vezi pe Nicky umilit.
Vrei pe cineva care ripostează. Ăsta e adevărul.
E plăcut să fii drăguț.
Sunt drăguț câteodată.
Ce e?
Spune-o!
N-am spus asta în jurăminte? Că vom fi mereu sinceri?
Ce le-am mai respectat, nu?
Spune-o!
Sau îneacă-mă!
Îneacă-mă!
Da.
Scuze! Dumnezeule! Scuze!
Nu! Nu pleca! O clipă.
Bine. Vrei s-o spun.
Maică-ta se duce într-o lună și nu te-ai împăcat cu asta.
Nu te-ai împăcat cu nimic, nu-i așa?
Nici cu căsnicia eșuată, nici cu porcăria de gelozie frățească,
nici cu acel criminal în serie fictiv sau real
care te bântuie de când erai ca Jude,
vârsta la care n-ai mai crescut.
Trebuie să te împaci cu rahaturile tale, da?
Totul o să înceapă să se destrame în jurul tău.
Ești cum vrei să fie fiul tău?
Da! Ce vrei?
Scuze, n-am vrut să vă întrerup. E o prostie.
- Nu. - Nu știam.
Ai făcut ceva drăguț cu tortul.
Da, îi place să fie drăguț.
Ignoră-l! E cheia căsniciei sănătoase.
E o prostie. Furnizorul vrea să știe dacă vreți pui sau pește.
Pui.
Rachel, ți-ai scris jurămintele?
Nu, nu încă.
Iată cheia unei căsnicii sănătoase!
În jurămintele noastre, eu și Nelly am promis să fim sinceri, așa că:
„Iubito, uneori visez să angajez pe cineva să te omoare.”
Iubitule!
Nici în fanteziile tale nu faci nimic singur?
Ce pește e și cum e pregătit puiul?
Nu știu.
Nu știi? Nu pot răspunde până nu am detaliile.
Nu fi nesimțit! Alege peștele.
Ar trebui să-ți scrii jurămintele.
- Scuze! - Scuze!
La ce te uiți?
Ce e aici?
Jude!
Ți-am adus ceva.
Cred că e cineva aici.
Cred că e cineva acolo.
Auzi? Nu, e în regulă.
Cunosc sentimentul, dar nu e nimeni acolo.
De ce ar fi încuiată?
Uite!
Vezi?
Nu știu, dar, uneori, e mai bine să nu deschizi o ușă încuiată
pentru că ar putea fi ceva acolo care nu e pentru tine. Uite!
Poftim!
Da?
Nu e nouă sau frumoasă,
dar a fost odată. Așa că…
Hai, amice!
Ce schimbare!
Nu gândește limpede din cauza tumorii pe creier.
Renunți, gata?
- Abandonezi lupta? - Scuze!
Renunți la o căsnicie de 40 de ani, la o viață de om, la mama, la familie.
- Ai terminat. Renunți. - Nu renunț.
Nu renunț, Nicky.
În căsnicia mea, luăm decizii împreună.
Nu sunt un martor la decizia ei, sunt partea din ea.
Sunt alături de soția mea.
Împărtășim ultimele clipe,
continuând o tradiție creată de tatăl ei.
Jupuind un câine?
Rachel!
V-ați logodit.
Ne-ați sunat.
N-ați vrut o nuntă mare.
Voiați să faceți ceva aici cu familia.
Mama ta s-a bucurat.
N-a vrut să vă strice nunta, așa că a plănuit asta apoi.
E foarte greu să aduni familia, iar asta va fi ultima ei sărbătoare.
E dorința ei de pe patul de moarte.
Iar voi doi n-o veți strica, e clar?
Asta ne afectează pe toți, nu e doar decizia ei.
- E clar? - Cum cer convocarea familiei?
- Ce? - O convocare a familiei. Cum fac?
Se poate?
Din nou, îmi pare rău pentru neînțelegere.
Poate că întrec măsura prin asta,
dar îmi imaginez că, în familiile unite ca a voastră,
se poate discuta despre sentimente.
Știu că sunt nou-venită,
dar mi-am dat seama că planul vostru a fost să ne folosiți nunta
drept înmormântare, cât încă ești în viață.
Dar majoritatea nu ați procesat ideea,
iar nunta a devenit o diversiune foarte tensionată
de la ce se întâmplă cu adevărat.
Și cred că ar trebui să facem ceva în privința asta, altminteri…
n-ar trebui să ținem nunta.
Nu se poate!
- Știam că va fi așa! - Ce tot zice?
Lăsați-o!
N-are noimă să continuăm de parcă nu e nimic.
Să-ți ascundem moartea în nuntă fără să vorbim
nu o să fie ceea ce îți dorești.
Ce părere aveți? Putem face ceva ca să procesăm totul? Putem…
Încercăm?
Da.
Da, să încercăm!
Scuze, nu înțeleg.
Sugerezi să anulezi nunta din cauza mamei noastre muribunde?
Pare cam nedrept.
OK, bine.
Nu, nu spun asta.
Spun că ne trebuie o adunare în care să spuneți ce simțiți,
înainte de nuntă, să nu fie un dezastru și să fiți împăcați.
E un început bun.
- Mersi! - Cu plăcere.
Vrei să facem terapie de familie sub conducerea ta.
Fără supărare, ești o străină.
Nu asta înseamnă un terapeut? Un străin?
Ești terapeută?
- Lucrează la doctorat. - În ce domeniu?
- Psihologie. - Ești terapeută?
Nu, psihologă în comportament. Aproape.
- Ți-ai studiat comportamentul? - Jules…
- Fii respectuos! - Sunt respectuos.
Ce o să facem? Stăm în cerc, ne ținem de mâini și plângem?
Ar fi mai bine decât nimic, da.
Unde faci doctoratul?
La Illinois.
Eu am fost la Northwestern.
- Super! - Da.
Vrei să-i spui ceva mamei tale cât mai ai ocazia?
Spune!
Nu.
Bine.
Vrea cineva să-i spună ceva dnei Cunningham
cât mai e printre noi?
Ce-ar fi să facem așa? Ce-ar fi să stăm cu toții singuri?
Singuri pe bune. Stați cu voi înșivă!
Gândiți-vă la ce vreți să-i spuneți, scrieți sau pregătiți-vă!
Faceți ce e nevoie și putem…
Putem să revenim. Da?
A fost bine. OK.
Nell, poți veni cu mine?
Da.
E mai impresionant decât crezi.
Ba nu. E evident că nu s-au împăcat cu ideea.
Nu. I-ai răpit centrul atenției Reginei V.
N-am făcut asta.
Ba da. Ești aici de două zile
și deja toți fac ce le spui.
Ea este…
cam narcisistă, nu?
Cam? N-a transformat nunta ta în înmormântare?
Exact.
Da.
Ce e?
Nu accepți complimente.
Scuze, care parte a fost compliment?
- Nunta? - Ești impresionantă!
Doamne, asta e… Cine știe să primească complimente?
Eu știu.
Spune!
Nu știu, este
semn rău să te căsătorești la înmormântare.
- Bine că nu ești superstițioasă! - Da, sigur!
Bine că n-am avut sentimentul că se va întâmpla ceva rău!
Dar e un lucru rău, nu? Moartea Victoriei.
Nu, e altceva.
- Bine. - N-a dispărut sentimentul.
Voi fi atentă la alte lucruri rele.
Uite unul!
Ce e?
Mă temeam că ești o acritură care mă urăște
că mă mărit cu fostul ei, dar nu ești.
Nici nu știi să oferi complimente.
- Mersi! - Cu plăcere.
Ce naiba facem cu asta?
Uneori, e mai ușor să vorbești sincer
când nu trebuie să privești persoana în ochi.
- Veți vorbi cu aia. - Fac liniște. Au o ședință.
Fiecare dintre voi
îi veți spune ce simțiți
și vă va absorbi durerea
și amărăciunea,
apoi o vom elibera.
Bine.
Cine începe?
Încep eu.
„Victoria.
Ești o femeie incredibilă.
Tu ești familia Cunningham
și vei lăsa un gol în această familie care n-ar trebui umplut,
nu doar pentru că ar fi imposibil, ci pentru că e sfârșitul unei ere
și ar trebui onorat ca atare.
Prezența ta, puterea ta și curajul tău de neclintit
ne-au modelat într-un fel care ne va urma mereu.”
Mereu v-am venerat, pe tine și pe tata,
viața voastră împreună, căsnicia voastră
și modul în care v-ați dedicat unul altuia.
Mereu am vrut să vă calc pe urme
și sper că fac asta
pentru că văd cum vă protejați
și m-ați învățat valoarea de a înțelege pe cineva atât de bine,
încât să-l aperi de durere.
Știu că nu ne-am înțeles mereu.
Sper că mă iubiți cu toate defectele și greșelile.
Eu am găsit o cale de a vă iubi cu ale voastre.
Te iubesc mamă, o să-mi lipsești.
Că am ratat două zile în Santorini
pentru că n-am vrut să recunosc că am greșit
și că ți-am ratat aniversarea de 32 de ani pentru o călătorie de afaceri.
Îmi pare
extrem de rău.
„Mă voi asigura că viitorii mei copii te vor cunoaște.
Mă voi asigura că tradițiile familiei vor dăinui.
Voi avea grijă de Somerhouse.
Mă voi asigura că vei trăi veșnic în inimile noastre
și în ale celor care te-au cunoscut.”
Știu că abia ne-am cunoscut
și îmi pare rău să te pierd.
Ești o mamă minunată pentru Nicky
și cred că ai dreptate când spui
că mamele își absorb copiii și invers.
E tortul lui Rachel ca să-și ceară scuze că ne crede criminali.
Nicky e atât de iubitor datorită ție.
Și e foarte norocos să vă aibă pe voi
ca să-i arătați de unde vine,
cum să iubească și să fie iubit.
De ce e ușa asta deschisă?
Mă bucur că Nicky a absorbit asta de la tine
și că a crescut cu această iubire necondiționată.
Nu-mi pot imagina cum e.
Aici onorează tata animalele moarte.
Câinii pot vedea, cică.
PE VECIE
Subtitrarea: Ramona Coman ele moarte.