Så där ja…
TRE DAGAR FÖRE VIGSELN
FÖRLÅT ATT JAG TRODDE ATT NI TÄNKTE MÖRDA MIG
Ni anar inte vad det betyder för mig att ni har tagit emot mig i er familj.
Jag vill bara säga tack, och…
Ja, bara det. Jag hoppas att ni kan förlåta mig.
Jag leker inte med leksaker längre.
Jag vill ha en bra videokamera.
Det var mest menat som en gest.
Skriv ett kort i stället.
Det är ingen dum idé.
Det ligger brevpapper i skräplådan.
Tack.
-Ursäkta oss. -Herrejävlar!
Hej. Vem pratar du med?
Jag står i kö till neurokirurgen på Johns Hopkins.
Jag ringde UCSF, men killen där var ett svin.
Jag ska kontakta en kirurg i Paris som har bedrivit lovande forskning.
-Varför? -För att hjälpa mamma.
Hon vill nog inte ha hjälp.
Jag kom på att tumören ju sitter i hjärnan.
Jag tror att den påverkar henne och grumlar hennes omdöme.
Det måste vara så.
Hon verkar må bra och vara sig själv,
förutom för just det här vansinniga beslutet, så jag…
Hon behöver inte dö.
Det hon behöver är världens bästa neurokirurg.
Varför ringer inte Jules alla han känner? Han borde faktiskt ha kontakter på Sinai…
-Ta en dusch och byt om. -Jag är upptagen.
Det här är viktigare än allt annat!
Vi skjuter upp bröllopet.
Allvarligt?
Så att du får fokusera på det som är viktigast för dig.
-Jag menade det inte så. -Inte jag heller.
Din mamma släppte en stor bomb. Och ja, det är viktigare än bröllopet.
Vi kanske ändå inte vill gifta oss under de här omständigheterna.
Kom hit.
Vem är det där?
Vad är det för liten filur?
Det är en fånig försoningsgåva för att jag så taktlöst avslöjade familjens hemlighet.
Vi kan gifta oss som planerat. Det här förändrar inget för oss.
Okej.
Fast det gör det ju.
Det förändrar mycket.
Jag tänker inte låta det här hindra vårt bröllop.
Jag är med dig.
-Är du det? -Jag är med dig.
-För alltid? -För alltid.
Hej, Portia!
Var är klänningen? Den ska sys om. Det är så mycket nu.
Sluta tafsa, Nicky!
Bordkillen levererade bara åtta bord… Sluta, Nicky!
-Cateringfirman behöver besked… -Jag kan hjälpa till.
-Va? -Jag kan hjälpa till.
Klänningen ligger där, Nickys kostym hänger där. Vad kan jag göra?
-Jag har inte hunnit tacka för… -Jag såg tårtan.
Och läste kortet.
Jag måste faktiskt fråga, trodde du verkligen att vi tänkte mörda dig?
Det är ett ganska sjukt antagande. Har nån försökt mörda dig nån gång?
-Nej, nej… -Hur kom du då på den tanken?
Det är bara så min hjärna funkar.
Nu känns det till exempel som om det står nån bakom den här dörren.
Jag har googlat dig.
Det är som om du inte fanns.
Inga sociala medier, inget Linkedin, inga idrottsresultat…
-Var du inte med i skollaget? -Jag fick hemundervisning.
Den enda sport jag ägnade mig åt var att inte framstå som en kuf,
men det gick nog inte så bra.
Jag är tvärtom. Jag har aldrig trott att nån vill mörda mig.
Oj, när hände det här?
Vad ska det här föreställa? Vi bad om färskt cedervirke, inte kvistar.
Det ska bli ett smakfullt bröllop, inte Blair Witch Project.
-Det här är det ni beställde, rustik bok. -Rustik bok…
Jag ser inga jävla böcker här.
Temat är "kärlekens skog". Jag vill prata med Dominick.
Han ger inte rådgivning när beställningen har godkänts.
Det här har jag inte godkänt.
Kom och kolla, Portia.
-Det kan nog bli riktigt fint. -Nej.
Jo, de ska göra så här… De har en plan.
-Visst har ni det? -Ja, den här pinnen där, den där…
-Han får ingen dricks. -Blommorna är jättefina, Portia.
-Det där blir nog också… -Det här är inte blommorna.
Va?
Det är fuskblommor. De riktiga kommer på själva dagen.
Men det är ju knäppt.
De här är jättefina. Ska vi inte bara använda dem?
Vi måste ha riktiga blommor, Rachel.
Vill du att bröllopet ska se ut som ett väntrum?
Jag gjorde det här arrangemanget för att få en överblick.
Jag har alltid drömt om ett vinterbröllop här.
Jag har velat om färgskalan. Rost, salvia, grönt, vitt…
Men det blir alltid för mycket rostrött och för lite salvia. Håll de här.
Jag tycker att… Det ser perfekt ut i mina ögon.
Men du har ingen koll. Du gav oss vita liljor, begravningsblommor.
Fan också…
Det vet förstås inte du som blev hemundervisad i nåt dike nånstans.
Oj…
-Tack. -Jag förstår mig inte på dig.
Var är brudtärnan? Altargångsmusiken? Vem följer dig till altaret?
-Du behöver inte oroa dig, Portia. -Jo, för du gör det uppenbarligen inte.
-Nån måste för fan göra det! -Okej.
Okej. Jag kommer att…
…följa mig själv till altaret.
Jag har inte valt nån låt än, men jag lovar att göra det.
Okej?
Vill du vara min brudtärna?
Kan du göra det för mig?
Cateringfirman har inte fått in preferenser från alla gäster…
Okej, då ska jag kolla med alla här. Vilka är alternativen?
-Kyckling eller fisk. -Och vegetariskt?
Jag tänder eld på dig.
Kom in. Du kan hjälpa mig.
Vilken tycker du fångar hans personlighet bäst?
Vad söt han var.
Den här.
Jag har ju ingen bild på dig.
Det gör inget.
Nej, snälla… Jag ska inte störa. Jag ville bara fråga om du vill ha…
…kyckling eller fisk på bröllopet.
Jag vill begravas med hela min familj.
Vill du ha den?
-Jag försöker släppa taget om alla saker. -Tack.
Vet du var dr Cunningham är?
Han är nog på sin kammare och jobbar med hunden.
Nu när han är färdig med graven behöver han sysselsätta sig med annat.
Det är okej för mig om det är så han vill tillbringa sin sista tid med mig.
Får jag fråga en sak?
Tycker du att alla…
…hanterar det bra? Alltså, det här med…
…din död?
Hur skulle de kunna göra det?
De kunde ju prata med varandra, ta stöd av varandra,
bearbeta allt tillsammans med dig.
Det finns doulor som kan hjälpa en att…
Hur har du själv hanterat det?
-Din död? -Din egen. Din mammas, menar jag.
Mamma dog innan jag hann lära känna henne. Det fanns inget kvar att bearbeta.
Jag vet att du växte upp utan en mamma,
men det vore naivt att tro att du bara för att du inte kände henne
skulle slippa det här. Det försvinner inte bara för att man blundar.
Man blir inte bara till, man kommer från…
…nånstans, och när man dör lämnar man nånting efter sig.
"Det fanns inget kvar"?
Du är det som finns kvar.
Jag tar bägge.
Både kyckling och fisk. Varför inte?
Sov inte i badkaret.
Jag sov inte.
Jag behövde ge en tjej HLR i college. Hjärtmassage och allt.
-Jag vet vad HLR är. -Hon hade drunknat, Jules.
Gissa hur.
Hon somnade i badkaret.
Jag vet, du har berättat det.
Jag vet redan allt som nånsin har hänt dig.
Varför tror du Rachel trodde att vi tänkte mörda henne?
Inte vet jag. Det är nåt rubbat över henne.
Det gillar du, kan jag tänka mig.
Förlåtmannen.
Jag ligger och slappnar av i badet, och du tänker:
"Nu ska jag sticka Jules med en tandpetare upprepade gånger tills han förblöder."
Sån är du.
Det var Portia som tog upp Förlåtmannen. Hon ska alltid vara i centrum.
Det var Portia som sabbade allt, men hon får aldrig skulden för nåt.
Strunt samma.
Det är inte mitt fel att Nicky går igång på trasiga, självupptagna brudar.
Han njuter av att de utnyttjar honom.
Han tror att han hjälper dem.
Jag försöker bara få lugn och ro.
Varför stör du min ro?
Jag badar nu.
Du var snällare förr.
Om du ville ha nån snäll borde du ha valt honom.
Men du vill inte ha snällhet.
För, och jag är ledsen att behöva säga det,
du är inte heller särskilt snäll.
Du hade inte tålt att Nicky bara tog emot. Du vill ha nån som slår tillbaka.
-Snällhet är trevligt ibland. -Jag är snäll ibland.
Vadå?
Säg det.
När vi gifte oss lovade vi att alltid vara ärliga mot varandra.
Och vi har ju hållit våra bröllopslöften…
Säg det.
Eller dränk mig.
Dränk mig.
Ja…
Ja, ja…
Herregud, förlåt.
Nej, stanna. Ett ögonblick.
Okej, du vill att jag säger det.
Din mamma kommer att vara död om en månad, och du har inte hanterat det än.
Men du har ju aldrig bearbetat nånting.
Inte ditt förra, misslyckade äktenskap, inte svartsjukan gentemot din bror,
och inte den eventuellt uppdiktade seriemördaren som har hemsökt dig
sen du var i Judes ålder, när du slutade växa upp.
Du behöver ta itu med din skit.
För snart kommer du att tappa greppet om allt du har.
Vill du att din son ska bli som du?
Ja, vad ville du?
Förlåt att jag stör. Det är en struntsak. Jag visste inte att han låg i badet.
Det var snällt, det där med tårtan.
Nellie gillar snällhet.
Ignorera honom. Det är nyckeln till ett sunt äktenskap.
Cateringfirman vill veta om ni vill ha kyckling eller fisk.
Kyckling.
Har ni skrivit era bröllopslöften, Rachel?
Nej, inte än.
Det här är nyckeln till ett sunt äktenskap.
Nellie och jag lovade varandra ärlighet, så jag menar det när jag säger:
"Älskling, ibland fantiserar jag om att låta mörda dig."
Men älsklingen…
Så inte ens i din fantasi klarar du att göra nånting själv?
Vad är det för fisk och hur tillagas kycklingen?
-Jag vet inte. -Då kan jag inte svara.
Sluta vara jobbig. - Han tar fisken.
Skriv era löften.
-Jag ber om ursäkt. -Jag med.
Vad är det?
Vad finns det här?
Jag har nåt till dig, Jude.
Jag tror att det är nån här.
-Va? -Jag tror att det är nån här!
Du, det är ingen fara.
Jag känner igen känslan, men det är ingen där.
Varför är det låst?
Ser du?
Jag vet inte, men ibland är det bäst att inte öppna låsta dörrar.
Det kan finnas nåt där som det inte är meningen att man ska se.
Du…
Visst?
Den är varken ny eller bra, men en gång var den både ny och bra.
Kom, vännen.
Det är ändå nåt.
Hennes tankeförmåga påverkas av hjärntumören.
-Ska du bara ge upp? -Ursäkta.
40 års äktenskap, ett människoliv, mammas liv, din familj…
-Allt det ger du alltså upp? -Jag ger inte upp, Nicky.
I mitt äktenskap fattar vi besluten tillsammans.
Det är inget jag bara finner mig i. Jag är delaktig i beslutet.
Jag stöttar min fru.
Jag tar vara på vår sista tid tillsammans och för vidare hennes fars arv.
-Genom att flå en hund? -Rachel!
Ni förlovade er.
Ni ringde oss.
Ni ville inte ha ett stort bröllop, utan nåt litet här med familjen.
Din mamma gladde sig.
Hon ville inte förstöra ert bröllop, så hon planerade in det här efteråt.
Det är svårt att samla familjen, och det här blir sista gången för henne.
Det är hennes sista önskan.
Ni två ska inte förstöra den för henne.
-Det här rör faktiskt oss alla… -Är det förstått?
Hur kallar jag till familjemöte?
-Va? -Kan jag sammankalla familjen till möte?
Jag ber än en gång om ursäkt för missförståndet.
Jag kanske går för långt, men jag tänker mig att en sammansvetsad familj som ni
kan prata med varandra om sina känslor.
Jag vet att jag är ny här, men jag har förstått att ni har planerat
att använda vårt bröllop som en surrogatbegravning.
Men eftersom ni inte har bearbetat saken
blir bröllopet en kraftigt infekterad avledning från det som faktiskt händer.
Och jag anser att vi ska göra nåt åt den saken, eller…
…ställa in bröllopet.
Så här får hon inte göra. Vad pratar hon om?
Låt henne prata.
Det är orimligt att inte låtsas om problemet.
Att linda in din död i vårt bröllop utan att prata om den,
det kommer inte att bli bra.
Vad säger ni? Kan vi bearbeta det här på nåt sätt?
Kan vi försöka?
Ja.
Jag tycker att vi försöker.
Jag fattar faktiskt inte.
Vill du ställa in bröllopet på grund av vår döende mamma?
Det känns faktiskt lite orättvist.
Okej, bra. Nej, det är inte det jag säger.
Jag tror att ni behöver få utrymme att prata om era känslor inför bröllopet
så att det inte blir en katastrof och så att ni kan finna ro i situationen.
-Det där var en bra början. Tack. -Ingen orsak.
Du vill alltså att vi ska ha familjeterapi under din ledning?
-Ta inte illa upp, men en främling? -En terapeut är väl just en främling?
-Är du terapeut? -Hon är doktorand.
-Jaså, i vadå? -Beteendepsykologi.
-Så du är terapeut? -Nej, jag är beteendepsykolog. Nästan.
-Har du studerat ditt eget beteende? -Jules…
-Visa respekt. -Det gör jag.
Ska vi sätta oss i en ring, ta varandras händer och gråta?
-Ja, det vore bättre än ingenting. -Var doktorerar du nånstans?
-Illinois. -Jag pluggade på Northwestern.
Okej. Är det nåt du vill säga till din mamma medan du fortfarande kan?
Varsågod.
Nej.
Okej.
Vill nån annan säga nåt till henne innan hon inte längre är bland oss?
Då föreslår jag att vi tar oss en stund för oss själva.
Helt ensamma. Sätt er ner och tänk på vad ni vill säga.
Skriv ner det eller förbered er bara på att säga det,
så kan vi samlas här igen sen.
Bra.
-Nell, kommer du? -Visst.
Det där var imponerande.
Nej, men det är ju så uppenbart att de inte kan hantera det här.
-Att stjäla rampljuset från Victoria. -Det vet jag väl inte…
Jo, du har varit här i två dagar och alla gör allt du ber om.
Hon är…
…lite av en narcissist, va?
"Lite"? Hon har gjort ert bröllop till sin egen begravning.
Jo…
Ja.
Vad är det?
-Du är dålig på att ta emot komplimanger. -Vad var komplimangen?
-Jag sa att du var imponerande! -Men gud…
-Vem är bra på att ta komplimanger? -Jag är bra på det.
Sätt igång.
Det känns som ett dåligt omen att gifta sig under en dödsceremoni.
-Tur att du inte är vidskeplig. -Ja, tur det.
Tur att jag inte har en föraning om att nåt hemskt kommer att ske…
Visst, men Victorias död är ju en hemsk sak.
Nej, nåt annat.
Och känslan har inte gått över.
Då ska jag hålla utkik efter andra hemskheter.
Där har vi en.
Vad är det?
Jag var rädd att du skulle hata mig för att jag gifter mig med ditt ex.
-Det gör du inte. -Du är dålig på att ge komplimanger också.
-Tack. -Ingen orsak.
Vad fan ska vi göra med den här?
Ibland är det lättare att vara uppriktig
om man inte behöver se nån i ögonen.
-Jag måste vara tyst. De har möte. -Så ni får prata med den.
Vi går varvet runt. Ni får berätta hur ni känner…
…och låta den absorbera er smärta…
…och sorg…
…och sen släpper vi den fri.
Okej, vem vill börja?
Jag kan börja.
Victoria.
Du är en otrolig kvinna.
Du är familjen Cunningham
och kommer att lämna ett tomrum efter dig som inte ska fyllas,
inte bara för att det vore omöjligt, utan för att detta är slutet på en epok
och bör hedras som just det.
Din närvaro, din styrka och ditt orubbliga mod
har format oss på sätt som vi bär med oss för alltid.
Jag har alltid sett upp till dig och pappa…
…ert liv tillsammans och ert äktenskap,
och hur hängivna ni är varandra.
Jag har alltid velat gå i era fotspår och hoppas att jag gör det,
för jag ser hur ni värnar om varandra.
Ni har lärt mig värdet av att lära känna en annan människa så väl
att man vet hur man skyddar den mot lidande.
Jag vet att vi inte alltid har kommit överens.
Jag hoppas att du älskar mig för mina brister och felsteg.
Jag har lärt mig att älska dig för dina.
Jag älskar dig, mamma. Jag kommer att sakna dig.
När vi gick miste om två dagar på Santorini
på grund av min oförmåga att medge att jag hade fel…
…och när jag missade din 32-årsdag på grund av en oviktig affärsresa.
Det är jag…
…hemskt, hemskt ledsen för.
Jag ska se till att mina framtida barn får lära känna dig.
Jag ska se till att hålla familjetraditionerna vid liv.
Jag ska ta hand om Somerhouse.
Jag ska se till att du för alltid lever vidare i våra hjärtan
och i hjärtat på alla som kände dig.
Jag vet att vi precis har träffats, och…
…jag är så ledsen över att förlora dig.
Du har varit en fantastisk mor för Nicky.
Jag tror att det stämmer, det du sa om…
…att barn absorberar sina mödrar och vice versa.
Det här är tårtan Rachel köpte
för att be om ursäkt för att hon trodde att vi var en mördarfamilj.
Nicky är så kärleksfull tack vare dig.
Han har varit lyckligt lottad som har haft er
som har lärt honom var han kommer ifrån, hur man älskar och blir älskad.
Varför är dörren öppen?
Jag är så glad att Nicky har fått med sig det
och att han fick växa upp med er villkorslösa kärlek.
Jag kan inte föreställa mig hur det känns.
Det är här farfar hedrar de döda djuren.
Han säger att hundarna kan se.
FÖR ALLTID
Undertexter: Karl Hårding se.