Nell.
Co je? Ty vole…
Něco potřebuju.
Je to nezákonné, divné a nesmíš se na nic ptát.
Obléknu se.
Rachel?
VEZMI SI HO PROMIŇ
JEDEN DEN DO SVATBY
Obecní úřad?
Myslela jsem, že ti pomáhám utéct,
nafingovat svou smrt nebo něco podobně zajímavého.
Prosila jsem bez otázek.
Neprosila jsi.
Je sobota. Nejsou úřední hodiny.
Mám klíč.
Kdes kurva vzala klíč?
To se mi snad zdá.
Po tobě.
Chceš se nechat zatknout za vloupání?
Obřad se dá zrušit i jinak.
Můžeš prostě odejít.
Jak jsem říkala,
pokud Nicky není má pravá láska, zítra umřu.
A o tom teď pochybuju.
Něco mi došlo.
To prokletí na mou rodinu přešlo před 100 lety.
Náš rod by vymřel po dvou generacích, což se nestalo, protože já žiju.
Takže někteří z nich přežili.
Někteří našli pravou lásku a vzali si ji
nebo… přišli na nějaký jiný způsob.
Jasně. Takže…
Musím zjistit jaký.
Když najdu rodiče mojí mámy,
vysledujeme tu kletbu zpět a…
Už mám klíče.
I s klíčem je to vloupání.
Portia nás zabije, pokud přijdeme pozdě na tvoji rozlučku.
- Chceš říct téma? - Nejspíš ne.
Měla zrušit toho striptéra.
To ne. Děláš si srandu, viď?
Dělám.
Toho by nezrušila nikdy.
Do prdele.
Nejdřív musíme najít oddací list mých rodičů.
Soud. Úmrtí. Narození.
Svatby.
Alexandra Harkinová a Jay Holman.
Brali se 13. ledna 1997. Tady je 2013…
Jsou tu desítky tisíc dokumentů.
Tak se do toho pusť, ať nezmeškáme striptéra.
Vážně nás zabije.
Řekni jí, že máme manikúru.
Tak jo.
Rachel?
Ahoj, tati.
Co děláš?
Chytám lišky.
Tady asi žádné nechytíš.
Jsem rád, že tvůj smysl pro humor neutekl s tvojí snoubenkou.
Odjela?
- Víš, kam jela? - Netuším.
Moc toho s sebou neměla, takže se nejspíš plánuje vrátit.
To je super. Díky.
Hned jsem klidnější.
Ten její včerejší proslov byl vážně zajímavý.
Nechci o tom mluvit.
Posral jsem to a chci to napravit.
Aspoň že je s Nellie. Ta jí promluví do duše.
Myslíš si, že moje bývalka přesvědčí moji snoubenku,
že nejsem prolhaný sráč?
Co když je někdo, kdo se ke mně hodí o 5 % víc než on, a naopak?
Jak bychom to měli vědět?
No, já se to asi dozvím, až budu umírat u oltáře.
Moc to komplikuješ.
Tak mi to prosím zjednoduš.
Hele, tohle všechno je jenom subjektivní.
Neexistují žádná znamení z vesmíru.
Jen prostě vezmeš něco, co se stalo,
rozhodneš se, co je důležité, co ne, a celé si to nějak vyložíš.
Vesmír ti nedá záruku, že vám to vyjde.
No tak.
Běž se převléknout. Chci pasti nastražit za světla.
Aha. Chceš, abych šel s tebou?
Jasně. Chytání lišek jsi dřív miloval.
To bych neřekl.
A pobyt v přírodě ti pomůže.
Když jsem byl ve tvé kůži, pomohl mi vždycky.
Jasně. Jenže v dnešní době, když naštveš toho, koho miluješ,
tak nezmizíš na lov, ale promluvíte si o tom.
Volaný účastník je dočasně nedostupný.
Synku, víš, co jsem se za ta léta manželství naučil?
Že když ti nezvedá telefon, těžko si o tom promluvíte.
Dojdi si pro věci.
- Ahoj. Tak hezkou rozlučku. - Ty jdeš taky?
Není to skvělé?
Cunninghamovi muži zase pohromadě.
- Promiň, ale s ním nikam nejdu. - Neblázni.
To včera bylo fakt svinstvo. Zničil jsi mi svatbu.
Nech toho. Chtěl jsem jí pomoct.
Tím, že bude dva dny před svatbou zpochybňovat náš vztah? Díky.
Tohle není moje chyba.
Nech toho.
Musel jsem jí otevřít oči, aby zjistila, jestli jsi ten pravý.
Nikdo se tě o nic neprosil.
Tohle je otázka života a smrti.
Tati, na tohle asi není vhodná chvíle.
Pokládání pastí jsi miloval.
Jo, ale ty nás donutíš jít spolu do lesa,
kde budeme všichni nasraní a promrzlí.
Musíme řešit skutečné věci.
Tak skutečné věci?
Všechno nám skončí.
Až vaše matka zemře, všechno se změní.
Jedeme podle jejích pravidel. Ona nás drží pohromadě.
Brzo nás čeká velké rozhodnutí.
Buď se opustíme,
nebo najdeme důvod, proč držet spolu.
Ale oba jste dospělí chlapi.
Nemůžu to rozhodnout za vás.
Přestaňte se chovat jako děti.
Počkej. Kathy Harkinová.
Kathy Harkinová, Mark Ellis.
Oddáni 22. srpna 1997.
Kdo to byl?
Nevím, asi nějací příbuzní.
Počkej.
To je zvláštní.
Proč by tu byli další členové rodiny, co se brali tady?
Nejspíš proto, že tvoje rodina odsud pochází.
Nebo…
nás něco láká sem, do té ďábelské pasti, a potom nás to zabije.
Nebo je to jenom shoda náhod.
Hele, tady je úmrtní list.
Úmrtní list Kathy Harkinové.
Počkat, 22. srpna.
JMÉNO ZESNULÉHO KATHY AUDREY HARKINOVÁ
DATUM A ČAS ÚMRTÍ 22. SRPNA 1997 VE 12:03
Panebože.
Co je? Co to znamená?
Zemřela v den svojí svatby.
To není náhoda.
Tak jo.
Budeme hledat i rodné a úmrtní listy.
Možná jich je víc.
Možná z nich sestavíme rodokmen.
Dobře.
Tady jsou vaši.
A tady máme další úmrtí. Roger Harkin. 9. října 1941.
Počkej. Rogera Harkina jsem teď někde viděla.
Roger Harkin. Kde ho máme? Roger Harkin.
Roger Harkin, příčina smrti… krvácení. Stejně jako moje máma.
Svatbu měl 9. října.
A zemřel 9. října 1941.
Tati, on přece…
Už deset let nepiju.
A jo.
Promiň.
To je v pohodě.
Musím s pískem. Sledujte je.
Měls mi o mámě říct.
Už před několika měsíci.
Snažil jsem se.
Ale moc dobře víš, jak moc tě máma chrání.
I tak jsi mi to měl říct.
Jasně. Ty bys mámu určitě neposlechl.
Celá rodina si myslí, že jsem ještě dítě.
To jo.
Leze mi to na mozek.
Musíš uznat, že ti dělá problém určité věci přijmout.
Nesneseš nedokonalost. Vždycky máš tendence všechno přehnat.
Super.
Když věci nejdou podle tebe, vzdáš to.
Je to tak. Znám tě.
Vždycky musíš mít dokonalý příběh.
Dokonalá pohádka o lásce na první pohled.
A ty sis ten svůj nepřikrášlil?
Byla to moje kámoška.
Naše. O tom se nehodlám hádat.
- Ty jsi s tím začal. - Ne, ty.
Problém je, že si všechno vztahuješ na sebe.
Nevzal jsem si tvoji bývalku. Vzal jsem si ženu, co od 21 miluju.
Tehdy jsi ji nemiloval.
Tvrdíš to, aby to znělo, jako že…
- Miloval. - …jsem ji ukradl.
- Choval ses k ní hrozně. - Protože jsem ji miloval.
Na svatbě jsem nebyl,
protože jsem pomáhal někomu, kdo to potřeboval.
Pomáhals, protože to je dobrý příběh.
Tak to fakt ne.
Jo. Přitahujou tě příběhy, ne lidi.
Mohl jsi ji poprosit o číslo
a letět na naši svatbu.
Ale ne. Ty jsi zase musel udělat nějaké velké nucené romantické gesto.
Nebyls tam. Zachoval jsem se správně.
Už o tom dál nehodlám mluvit. Odteď mlčíme.
Nemůžeš za to.
Vážně za to nemůžeš. Je to chyba mámy a táty.
Krmili tě kecama o dokonalosti,
perfektním vztahu
a pravé lásce.
Tolik nám toho všem tajili.
Ale tobě nejvíc.
Tak nedělej blbosti, ať to zase nepoděláš.
Tys včera všechno podělal.
Musel jsem jí říct, jak to bylo.
Vsadila svůj život na lež.
Já vím. Dělám na tom.
Musíš ji přesvědčit, že jsi její pravá láska. Jen tak bude žít.
Ty vole, já vím. A řekl jsem, že už nechci mluvit.
A ty mi ohledně vztahů fakt neraď.
Chtěl jsi mlčet.
S Nellie jste jak děti, co hrajou tenis.
Aspoň spolu mluvíme na rovinu.
Brutálně na rovinu.
Lepší je ty, co milujeme, chránit.
Panebože, přesně o tomhle mluvím. Tohle nám udělali naši.
To jí nesmíš udělat. Mluv s ní na rovinu.
Můj vztah s Rachel je skvělý. Nemusím ho před tebou obhajovat.
Tak proč ho obhajuješ?
„Tenis.“
Polib si prdel.
Ty vole, liška. Je tam liška.
Houkni na tátu.
Jak mám houkat? Húty hú?
- Hup dý dú? - Hup dý dú?
Je to húty hú, vy blbouni.
No jo.
Jo.
Nicky, chytila se do tvojí.
Jdi do toho.
Odjisti ji, až dojdeš dolů.
- To zvládneš. - Dobře.
Do prdele.
Tady jsi ty.
Tady je tvůj rodný list.
Díky.
Tak jo. Vypadá to, že kletba přešla na můj rod
kvůli Marianne a Thomasovi.
Ti dva měli tři děti.
Dvě z nich měly děti mimo manželství a jedno se provdalo.
To byla Carrie Harkinová. Svatbu měla 27. dubna 1870.
Za mrtvou byla prohlášena 27. dubna 1870. Zemřela na krvácení.
A Virginia Harkinová. Svatbu měla 1. listopadu 1947.
Zemřela 1. listopadu 1947. Na krvácení.
A kletba se šíří, když se nevezmou?
Jenom když přijali žádost o ruku. Jinak ne. Nemá se kam šířit.
Všichni tihle lidé o té kletbě věděli
a rozhodli se manželství vyhnout.
Jako moje babička. Audrey.
Měla mámu, aniž by byla vdaná.
Takže o tom musela vědět.
Ale její sestra Lori
se vdala a zemřela 10. února.
A stejné to je s…
Kathy a Rogerem
a Virginií a, ty vole, Carrie.
Všichni jsou mrtví.
Všichni kurva zemřeli v den svojí svatby.
A došlo to až
ke mně.
Zítra.
Tohle nesedí.
Svědkův podpis je u všech stejný.
- To není možné. - Je.
- Nic z toho není možné, a přesto… - Ne.
Muselo by mu být minimálně 200 let.
Jo. Ano.
To on přenesl kletbu na můj rod,
protože si snoubenku nevzal.
A teď musí být svědkem na prokletých svatbách.
Je to asi jeho trest.
Jak to všechno víš?
Řekl mi to.
- Ten 200 let starý muž ti to řekl? - Jo.
Jo.
Už mi věříš?
Do prdele.
Tati, vykašli se na to. Nemáme šanci tu lišku najít.
- Má jen tři nohy. - Brzo bude tma.
Ticho. Vyděsíte ji.
Vyděsíme? Ukousala si nohu. Je posraná až za ušima.
Poběží, než padne.
Hele, co budeme dělat?
Chceš ji celou noc hledat, jen abys pomohl přírodě?
A tobě přijde lepší nechat ji pomalu vykrvácet?
Co kdybys utekla?
Na všechno se vysrala. Šla domů a neohlížela se.
No, tak by se prokletí rozšířilo na jeho rod.
A to znamená co přesně? Že Nicky by byl prokletý?
No, znamená to,
že by se musel s touhle sračkou vypořádávat on i jeho potomci
po zbytek života, takže…
Takže
to nepřipadá v úvahu proč?
Nezaslouží si to.
To ani ty.
Jo, ale já už to mám.
Jediný způsob, jak z toho ven, je nechat se oddat.
Buď budu žít, nebo umřu. A bude.
A bude.
Jak to můžeš furt hulit a nebýt paranoidní?
Já jsem paranoidní.
A jen abych měla jasno… Ty tomu nesmrtelnému muži věříš?
Jo, všechno, co řekl, byla pravda.
Do prdele.
Ta mrcha může být kdekoli.
- Do prdele. - Tak co?
Rozdělíme se.
Půjdu se podívat, jestli není u nás doma.
Hodně štěstí s lovem. Nicky?
Ne?
Tak jo.
Pak za mnou přijď, ať mi můžeš vyprávět, jak jsi té lišce tu packu přišil zpátky
a jak se ti podívala do očí,
poděkovala ti a řekla, že jsi její hrdina, co jí zachránil život.
Tati.
Miluju tyhle tvoje sbližovací výlety. Akorát jsme se moc nesblížili.
Tak vám řeknu novinu. S Nellie se rozvádíme.
- Co? - Jo.
- Julesi. - Už je to oficiální?
Ještě ne.
- Opovažte se tohle říct mámě. - Neboj. Přece nebudeme mluvit na rovinu.
Bavte se.
Modlím se za vaše triumfální vítězství.
Počkat.
Arlene Harkinová, jo?
Narozená v roce 1900.
Vdávala se v roce 1922.
Nemáme tu její úmrtí.
Teď už mrtvá být musí. Všichni jsou mrtví.
Všichni jsou mrtví.
To na stropě vypadá jako palec na noze.
Když přimhouříš oči.
Podívej se.
Zemřela v roce 1979, takže byla vdaná 57 let.
Cože?
- Jako fakt? - Jo.
Počkej.
Jak se jí to povedlo?
Netuším, ale dává ti to naději, ne?
Musíme si s ní promluvit.
Jo, ale je mrtvá.
Musíme si s ní promluvit.
Je mrtvá.
Musíme si s ní promluvit.
NASTÁVAJÍCÍ NEVĚSTA
POSLEDNÍ NOC SVOBODY
To ne.
JSEM NAŠTVANÁ! OBLEČ SI TO
Převlékni se.
Já přemluvím Portiu a sejdeme se v místnosti dole.
A buď hodná, jinak nám nepomůže.
Do prdele. Ty vole, Portio.
Jdeš pozdě, blbko.
- Promiň… - Cos celý den dělala?
Lízala všechny holky v salónu?
Vypadají skvěle. Snad jsi tomu slepému dítěti dala dýško.
Promiň mi to…
Jsem upřímná. Můžeš se mnou mluvit na rovinu.
Vyzařuješ hodně negativní energie.
Snad víš, jak je ta svatba důležitá
pro mého bratra, mámu a zbytek rodiny?
Víš to?
Nellie mi řekla, že to, cos včera mlela, je pravda.
Je mi jedno, jestli je tvůj rod prokletý.
Můj bratr tě miluje.
Nedopustím, aby ses na něj vykašlala.
Můj chlap mi ze svatby utekl,
tak jsem si vzala nějakého týpka v Las Vegas. Našim ani muk.
A nedopustím, aby se to stalo Nickymu.
Zlomíš mému brachovi srdce a zničíš sny mojí mámy?
Super.
A zabilo by tě, kdyby sis zahrála jednu zábavnou, normální, sexy hru,
co jsem naplánovala, než to zase zkazíš,
protože jsi noční můrou každé zábavy?
Zabilo by tě to?
Rachel.
Neříkám to jen tak. Máš opravdu velkou kliku, že mě máš.
Protože umím vyvolávat duchy.
Čistíme tento prostor, abychom odehnaly zlé duchy.
Zlo
tu nemá co dělat.
Sešly jsme se tu o Rachelině poslední noci svobody, abychom se spojily…
S kým?
Mojí pratetou.
Jasně. Kvůli manželským radám ze záhrobí.
Zapal svíčku levou rukou, která tě spojuje se světlem.
Ano. A ve stejnou chvíli…
Super. A ve stejnou chvíli se pravou rukou
dotkni věci, která patřila zesnulé.
Pravá ruka směřuje k temnotě.
Tímhle vytvoříš spojení a pak se už jen stačí ptát.
Arlene Harkinová.
Jdu si za tebou pro radu den před svojí svatbou.
Potřebuju vědět, jak sis byla jistá, že tvůj manžel David je ten pravý.
Teď všechny dáme ruku sem.
Možná se zkus zeptat jinak.
- Jak to myslíš? - Rachel.
Dobře. Arlene, pokud jsi tady,
řekni mi, jak jsi přežila.
Možná zkus jednodušší otázku.
Ono se to pohnulo!
- Děláš to poprvé? - Poprvé to funguje.
- Do prdele. - Dobře. Co mám dělat teď?
Mluv s ní.
Dobře. Arlene…
Arlene,
jak jsi přežila svůj svatební den?
Zeptej se znovu.
Arlene, jak jsi věděla, že David je tvoje pravá láska?
Panebože.
Panebože!
Panebože, něco mě uhodilo. Něco mě trefilo!
- Je to špatné? - Do prdele.
Ne, vůbec ne.
Ne, je to v pohodě.
- Dobře. - Zahojí se to.
Konečně máš důvod pro plastiku nosu.
Nellie, podívej se. Budu tam mít jizvu?
- Možná. - Kurva.
Nell.
ŽIVÉHO MRTVÉHO
Do prdele!
Promiň, tati, ale…
Tati?
Hej.
Tati?
Musím převzít odpovědnost za včerejšek.
Ne. Včerejšek byl…
To celé byla moje vina.
Poslouchej mě.
Někdy je v pořádku mít tajemství, abychom ochránili ty, které milujeme.
Ale tvůj bratr má pravdu.
Koukám, že jsi slyšel, když jsme o tom mluvili.
Je to pravda.
Vaše máma vás vždycky chtěla chránit před krutou realitou.
Ale teď vidím ty důsledky.
Bylo od nás nezodpovědné krmit vás tímhle dokonalým příběhem
a nastavovat vám vysoké standardy pro manželství.
No…
Tvoje máma je hodná žena.
Je to láska mého života a má tě moc ráda.
To přece vím.
Ale náš vztah není takový, jak se na první pohled zdá.
Slíbil jsem tvé matce, že ti to neřeknu,
ale vidím, že to potřebuješ vědět.
Arlene, vrať se.
Arlene.
Co znamená to „živého mrtvého“?
Co to znamená?
Prosím,
prozraď mi to.
Ty vole.
- Ještě to zkoušíš? - Promiň.
Je v pohodě?
Jo, je. Vyšiluje kvůli modřině,
ale dostala prášek a šla spát.
Proč tu máš tohle?
Asi to tu nechala Portia.
Je to hrůza. Vypadá to děsivě. Ještě jednou…
to zkusím.
Jsi tady?
Už fakt nevím, co mám dělat.
Něco…
Něco se tam stalo a…
Musíš mi pomoct.
Fakt…
Fakt nevím. Jsme si
s Nickym souzeni,
protože většinou dokážeme předvídat, co ten druhý potřebuje,
nebo si souzeni nejsme, protože
mi kurva lhal ohledně toho letadla?
Chápeš, že mi kurva lhal?
A…
Můj táta?
Pozval mého tátu.
Ty vole, to je…
To mě vůbec nezná?
Říkala jsi, že musíš věřit, že je tvoje pravá láska.
Jo.
Jak udělat, abys tomu věřila?
Netuším.
To je ten problém.
V tom případě si myslím, že jediné, co zbývá, je rozhodnout se,
jestli je tvoje pravá láska, nebo ne. A pak to nějak dopadne.
Může to dopadnout
smrtí.
Jo, ale být tebou, věřila bych té verzi sebe,
která ho tři roky milovala a souhlasila, že si ho vezme.
Ne té, která se před pěti sekundami dozvěděla o kletbě.
Musela sis myslet, že ti rozumí, když jsi řekla ano.
Nebo ne?
Jo, nejspíš jo.
Jo, tahle…
Tahle… kletba
ti úplně pokřivila realitu. Pomotala ti hlavu.
Všechno teď zpochybňuješ.
A jediný způsob, jak z toho ven,
je rozhodnout se. Pak budeš mít jistotu.
Takže se
vyser na tu kletbu a vrať se do skutečné reality.
Zítra máš svatbu.
Dneska rozlučku se svobodou.
Zítra se probuď a rozhodni se. Na zdraví.
Víc mi nedáš?
Na zdraví.
Do očí.
Já se dívala. Ty ne.
Je to tvá poslední noc svobody.
Udělej s ní, co uznáš za vhodné.
Ale musí to být něco normálního. Ne třeba,
já nevím,
skákání padákem.
Co blbneš? To bych neudělala. Co kdyby se neotevřel padák?
Děkuju ti. Díky.
S Julesem se rozvádíme.
Cože?
No jo.
Spíš to máme v plánu. Ještě ty papíry nepodepsal.
Nikomu to neříkej.
Co je?
Mami?
Mami.
Ahoj, zlato. Pojď dál.
Pojď ke mně.
Potřebuju vědět, jestli je to pravda.
Když jsem byl malý, tys tátu podváděla?
Než jsem se narodil?
Ne.
Ne, zlato.
To nebylo…
Tak to nebylo.
Kdo to byl?
Nebyl to
žádný flink.
Tátu a Beaua jsem poznala ve stejnou dobu. Oba jsem je moc milovala.
Vybrala jsem si tátu a nelituju toho.
A pak co? Pak jsi ten slib porušila?
Milovala jsem i Beaua.
Mně je Beau u prdele. Proč jsi mi to neřekla?
Protože ti do toho nic není.
Nechala jsi mě věřit, že je možné žít 30 let v manželství,
kde jste si vzájemně oddaní.
A není skvělé, že jsi tomu věřil?
Ne, když to není pravda.
Je to pravda. Na tom se nic nemění.
Mění se kurva všechno.
Co dalšího mi ještě tajíte?
Nedovolím ti, aby sis to odnesla do hrobu.
Nechci, abyste mě chránili.
Chci slyšet všechno. Všechno, před čím jsi mě chránila.
Mami.
Mami?
Mami.
- Ty vole. - Co děláš?
- Volala jsi mě, nebo ne? - Pusť mě.
- Co to kurva děláš?
Nech mě, do prdele.
- Něco živého, něco ne. - Portio, nech toho.
Něco kradeného,
něco rudého.
STANE SE NĚCO HROZNĚ ŠPATNÉHO
Co jsi mi to kurva udělala?
Překlad titulků: Sebastian Jágr o, nech toho.