EN TIME TIL BRYLLUPPET
Ja. Er hun hydreret?
Jeg slukker for bedøvelsen og giver kun væske.
-Hvornår vågner hun? -Forhåbentlig snart.
Hvor snart?
Hun har været bedøvet et stykke tid og er stabil.
-Hendes tilstand til brylluppet… -Hun skal på hospitalet.
Ingen hospitaler. Hun ville ikke ende sådan her.
Du sagde, at hun ville være vågen og klar til brylluppet.
-Ja. -Gav du hende for meget?
Det er ikke min skyld. Hun har haft anfald hele morgenen.
-Hold nu op. -Vi kan aflyse.
-Aflyse hvad? -Brylluppet.
-Det er om en time. -Hun ønskede at se Nicky blive gift.
Hun ser intet sådan her.
-Måske vågner hun… -Måske?
-Der kommer 100 mennesker. -Fuck det. Vi aflyser.
-Det bestemmer du ikke. -Vi aflyser ikke brylluppet.
Hvorfor skændes vi? Kom nu, ikke foran jeres mor.
-Hun er bevidstløs. -Hun mærker energien.
Vi aflyser ikke, okay?
Hvorfor går I så meget op i det? Og dig? Vælger du mor eller hende?
-Portia! -I kigger ikke engang på hinanden.
Det bringer uheld at se hinanden på bryllupsdagen.
Uheld er folk, der ikke tager ansvar.
Der findes ikke uheld, kun dumme beslutninger. Som denne.
-Portia, seriøst. Bare… -Nej, seriøst.
Vi hidkaldte djævlen for at se, om du var hendes sjælemage.
-Nej. -Hvordan fik jeg så det her?
Ikke fra djævelen.
Det var en død dame, som smadrede mit ansigt.
-Du hidkaldte hende. -De ting er aldrig sket før.
Hvad fanden skete der til den polterabend?
Hvorfor "shh"?
Så vågnede jeg på hendes gulv uden at vide, hvordan jeg endte der.
Hun er sær, og så får mor anfald.
-Det er min skyld. -Det er hjernesvulstens skyld.
-Hun er ond og skjuler noget. -Hun er ikke ond.
-Jeg prøver at redde familien. -Træk vejret.
-Hun fik mig til at hidkalde djævlen. -Portia, hvad taler du om?
Det var ikke djævelen. Det var min grandtante.
Og jeg skjuler ikke noget.
Jeg har været meget ærlig over for jer om alting.
Det har været en hård uge for os alle,
men uanset hvad skal den fandeme ende med et smukt bryllup.
Vi skal giftes i dag.
Jeg elsker ham, og jeg elsker jer alle,
og jeg forstår, at det er meget vigtigt for jeres mor, men det er vores bryllup,
og I må ikke ødelægge det.
Jeg går op ad kirkegulvet og ind i hans favn.
Hun vågner op til det bryllup, hun og Nicky og I alle har drømt om. Vi gør det.
Nej, vi aflyser det. Ikke, far?
-Aldrig i livet. Det er… -Nej. Ikke tale om.
-I aflyser ikke noget. -Portia. Det er ikke din beslutning.
Det kommer til at ske, Portia. Put is på det der.
Fuck af.
-Du kan få et ar. -Du er et grimt ar.
Så er det nok.
Ud, allesammen. I forstyrrer min kone.
-Undskyld. Jeg prøver bare at hjælpe. -Tak.
-Ja. -Det er okay.
Undskyld, far.
-Sig det til hende. -Kom, skat.
Kom her.
Okay. Kom her.
-Jeg har en plan. -Okay, hvad er planen?
Der er meget at forklare.
Bliv hos Nicky og vær forlover, så holder vi dig opdateret.
Jeg må vide, hvad planen er. Hey, Nell!
Hold kæft! Gør som hun siger.
-Hvad er planen? -Jeg fandt Portias bog.
Portias talestrøm, da hun var besat…
Noget levende, noget dødt, noget stjålet, noget rødt.
Det er et ritual, som kan sikre, at alt går godt.
Ligesom "noget gammelt, noget nyt, noget lånt, noget blåt".
Det levende kommer fra gommen. Kom her.
Noget dødt fra bruden, noget stjålet fra svigermoren
og noget rødt fra en modstander.
Blod er bedst, så vi må indsamle det, blande det,
så drikker jeg det før vielsen.
Når jeg drikker det,
bliver jeg hans sjælemage, hvis jeg ikke er det.
Hvad tænker du?
Er du vanvittig?
FOR AT BLIVE DERES SJÆLEMAGE
NOGET LEVENDE FRA GOMMEN
Brudgommens sæd…
NOGET DØDT FRA BRUDEN
-Vil du fjerne en af dine knogler? -Jeg ved det ikke.
Håret fra svigermoren og… blod? Åh gud.
INDTAG INDEN LØFTER
-Og du skal drikke alt det lort? -Tja…
SJÆLEMAGER
For fanden, Rachel. Jeg…
Det var ikke den reaktion, jeg ville have.
-En knogle fra bruden? Vil du fjerne en? -Ikke frivilligt.
Husker du, hvad jeg sagde om virkeligheden?
Ja, lige inden Portia blev besat af min afdøde grandtante.
Virkeligheden er ikke en mulighed længere.
-Bivirkningerne er ret voldsomme. -Det ved jeg.
Den gør dig til hans sjælemage. Men hvordan?
-Det ved jeg ikke. -Det er psykotisk.
I værste fald virker det ikke.
Nej, i værste fald bliver du en Stepford-kone.
Ja, okay.
Jeg har tænkt over det, og det er fint, for Nicky er fantastisk.
Der findes ingen bedre end Nicky, men jeg er ikke fantastisk.
Jeg er en halvdårlig person, og dette er min mulighed for at fikse det.
Det passer ikke. Du er ikke slem. Du er et godt menneske.
Nej. Her er ét af mange eksempler.
Det, der skete i går. Det er noget, en halvdårlig person gør.
Det var pointen med en polterabend, dengang de blev opfundet.
Det her er ikke som i gamle dage.
-Mænd gør det hele tiden. -Det ville Nicky ikke, for han er så god.
Hans sjælemage ville også være god, så måske er det her fantastisk for mig.
Hvis ritualet virker, et det måske som en positiv version af det hvide snit.
-Det behøver du ikke. -Okay, men jeg vil ikke dø.
-Måske dør du. Måske gør du ikke. -Jeg vil gerne være sikker på at overleve.
-Så jeg gør det! -Du kender ikke konsekvenserne.
Jo, jeg kender konsekvenserne.
Jeg udfører det og overlever eller lader være og dør sandsynligvis.
Ja, som en version af dig selv, du ikke kan genkende.
Men en meget levende version.
Jeg troede bare, at du skulle tro, han var din sjælemage.
Jeg vil ikke dø ligesom min mor.
Okay, så…
Jeg må prøve noget.
Så jeg gør det, og du må hjælpe mig eller lade være, men jeg gør det.
Det her bliver ikke et tragisk bryllup.
Det er min eneste måde at sikre mig på.
-Du tror, det er din eneste udvej? -Pis!
Brylluppet er kl. 12.
Solen går ned klokken 16.44. Klokken er 11.08.
Jeg begynder med noget stjålet fra Victoria
og så noget rødt fra Portia måske, fordi hun hader mig.
Kan du forresten fortælle Jules, hvad planen er?
Han skal hjælpe med det døde, og så kommer jeg tilbage og finder Nicky.
Vil du gøre det for mig?
Jeg kom for at sige, at jeg aflyser vielsen.
-Du har alligevel ikke gjort dig klar. -Vent! Portia!
-Vent! -Du gad ikke brylluppet for 4 dage siden.
-Meget har ændret sig. -Som at du bragte ondskab ind i hjemmet?
For at beskytte jer vil jeg gifte mig.
Slut med den narcissistiske forbandelse. Den ødelægger den positive energi.
-Positive energi? -Du nægter min mor sit sidste ønske.
Nej, det gør du ved at aflyse brylluppet.
-Det er lidt sent nu. -Jeg kan sagtens sende dem væk.
Okay.
-Gør det. -Nu er du ligeglad igen.
Det passer ikke, men jeg har ikke tid til at skændes.
Hvorfor ikke?
Fordi brylluppet er om 45 minutter, og jeg skal…
-Det tror du ikke oprigtigt på? -Jo! Det er min ret!
Tak. Alletiders.
-Fald ned. Gæsterne ankommer. Hvad er der? -Du lytter ikke.
Gør ikke brylluppet til en djævletilbedelse.
Tror du seriøst det?
Jeg blev slået efter din kontakt med underverdenen.
Jeg sender dem væk.
Okay. Det er lige meget. Jeg behøver ikke 100 mennesker.
Gør det. Jeg behøver kun Nicky, ringene og vidnet, og jeg gifter mig stadig.
Okay?
Og du kan stadig give din mor det, hun vil have, nemlig et smukt bryllup.
Kom nu.
-Folk er på vej. Skal jeg tage den der? -Hvorfor?
Fordi den er blodig og ulækker.
Hvad vil du med mit blod, Rachel?
Jeg vil ikke have dit blod. Jeg prøver bare at hjælpe.
Nej!
Fuck!
Hvor skal vi tage de første billeder?
-Du går den forkerte vej. Find gæsterne. -Du er bruden, ikke?
-Rachel. -Ikke?
-Ikke nu. -Jeg må sige noget.
-Der er sket noget slemt. -Jeg har travlt. Er det bedstemor?
Jeg lagde dem i æsken og satte den fra mig.
-Hvad kan du ikke finde? -Ringene.
Fuck! Okay.
Ved du, hvor de er? Hvor så du dem sidst?
-Aner det ikke! -Nej?
Jeg satte æsken fra mig et øjeblik.
-Hvornår så du dem sidst? -Tillykke!
Hej! Tak. Kan du huske, hvor du så dem?
-Hej! -Hej! Øjeblik. Jeg er straks tilbage.
Rachel! Skål, skat.
-Du kigger til venstre. -Okay.
Kig derovre, og prøv at huske, hvor du sidst så den, Jude. Okay?
Jeg har ikke tid. Hvilken farve havde æsken?
Sølv, tror jeg.
Sølv…
Leder I efter noget?
Jude, gå ind og kig i stuen, okay?
Op med humøret. Nyd dagen. Den kan blive din sidste.
Tog du vores ringe?
Det er sandt, hvad de siger. Ingen undslipper ægteskabets tre ringe.
Du godeste. Jude!
-Forlovelsesringen. -Smut!
Vielsesringen
og ringeagtelsen.
Tog du vores ringe?
Jeg tager kun mine skatte efter katastrofen.
Den her tilhørte din mor.
Og jeg har din fars slips på.
Noget lånt
til mig.
Du får ingen skatte denne gang, dit forbandede røvhul.
Du får ikke lov at vinde. Jeg overlever.
Jeg giver ikke det her videre til nogen. Det ender med mig i aften.
Det får vi at se.
-Solen går ned klokken 16.44. -Ja. Jeg har masser af tid. Skål.
Jeg sagde det jo!
Det gør stadig ondt!
-Hej, Rachel. -Hej!
-Flot tøj. -Tillykke, Rachel. Hvordan går det?
Godt. Undskyld, jeg skal lige klæde om.
Fire år på medicinstudiet for det? Det er en joke.
-Var det ikke din mission at redde hende? -Dramatisk.
Ellers må jeg, og det vil være skidt for alle.
-Men du er ligeglad. -Vil du gøre det?
Ja, hvorfor ikke?
-Det kan du ikke finde ud af. -Det mener du? Vi får se.
Nej, jeg gør det.
Rachel! Er det sandt, at du skal have kjolen på?
Hendes mor sagde nej.
-Jeg ville heller ikke. -Undskyld.
Jeg valgte noget lidt mere moderne. I går aftes var så skræmmende.
-Ja? -Vi talte med et spøgelse.
Hvor er Portia? Ser hendes ansigt helt smadret ud?
Ja, undskyld, jeg…
Hallo?
Hvad laver du?
Undskyld. Jeg…
Jeg ville sikre mig, at hun var okay.
Okay?
Undskyld.
Undskyld, men jeg tror ikke, jeg kan lade dig gøre det.
Det kan jeg ikke.
Jules sagde, at der er en chance for, at hun vågner. Vi må…
Min kone er en sjælden type. Hun er fyr og flamme.
Og for hver gang det her sker, er der lidt mindre tilbage af hende. Så…
Efter alt det her…
…er hun udmattet.
Jeg lovede, at hun ikke skulle svinde ind.
Hun har levet et værdigt liv, og hun vil dø.
Kan du ikke vente…
…40 minutter…
…for at se, om hun vågner?
Hvis brylluppet er hendes sidste ønske…
Om ikke andet…
…så gør det for Nicky.
Nicky må blive voksen.
I er unge, og jeg kan se, at vores aftale er svær at forstå,
så lad mig udtrykke mig klart.
Hun vil hellere dø som den, hun er,
end blive til én, hun ikke kan genkende.
Jeg vil gerne være alene med min kone nu.
Jules? Nellie?
Ja, vi er klar.
Skal det være en knogle?
Ja. Noget, man ikke mærker så meget til.
-Du behøver ikke. -Afskræk hende ikke.
Fra at fjerne sine knogler lige før brylluppet?
-Nej… -Ikke alle mine knogler.
Jeg vil overleve. Jeg vil gerne gøre Nicky glad.
Jeg vil sætte en stopper for det her, så skær noget af mig.
-Hvad med en tand? -Det smadrer hendes ansigt.
Og hvad så?
-Hun skal ikke giftes med et hævet ansigt. -Jeg troede, vi skulle redde hendes liv.
Ja, på en usynlig måde.
-Hun bliver ændret overnaturligt. -Indefra.
Lilletå?
I må træffe en beslutning for mig. Det er sindssygt. Jeg kan ikke træffe den.
-Højre eller venstre? -Min højre. Undskyld. Nej, vent. Venstre.
Nej, fuck. Højre.
-Op. -Jeg gør det.
-Is? -Ja.
Okay.
-Først stopper vi blodtilførslen. -Du behøver ikke at sige, hvad du gør.
-Tak. -Kommer hun til at halte?
Okay.
Ville du have ændret dig uigenkaldeligt for at blive min sjælemage?
-Ikke hvis jeg blev halt. -Okay, venner…
Hun kommer til at halte. Vi skærer hendes tå af.
Tag dem her.
Hold hendes ben. Begge to, hvis du ikke vil sparkes.
-Okay… -Hvor lang tid tager det?
-Jeg har aldrig amputeret noget før. -Sig ikke det.
Hvis det ikke virker, og der sker noget deroppe,
må Jude ikke se det.
-Sig ikke det foran hende. -Du bør heller ikke se det.
-Beskyt mig ikke. -Du ved ikke, hvordan det er.
-Kan vi fokusere på, at jeg ikke dør? -Undskyld.
Okay.
-Okay. -Jeg laver snittet.
Du behøver ikke sige det.
-Det er okay. -Fuck!
Jeg vil have en til.
For helvede!
Er det overstået? Ja.
Du godeste. Hvad er det? Åh gud.
-Nej. Nell, stop. -Jeg kan ikke.
Så du ikke bider tungen af. Tag den. Værsgo. Okay?
Okay. Tæller du ned?
Det er overstået.
Vil du holde den, eller…
-Fuck. -Hvad skal jeg gøre med den?
Læg den på is, hvis hun ombestemmer sig.
Er du okay? Ja, tal til mig. Bliv hos mig.
-Jude mistede ringene. -Bare rolig. I kan bruge vores.
Okay? Bare træk vejret. Okay?
-Fuck! -Medicinen virker snart.
Du får en dosis mere til receptionen.
Ingen fodbold i mellemtiden, okay?
I er faktisk et ret godt team.
Hvad sagde jeg?
-Hvad er klokken? -Den er 11.31.
-Fuck. Jeg må afsted. Nej. -Vent. Du bør holde foden oppe i lidt tid.
Det kan jeg ikke. Jeg må finde Nicky.
Fuck.
Pis. Undskyld.
Har du gemt dig herinde?
Ja. På en måde. Undskyld. Jeg…
Det var godt, jeg fandt dig.
Hej.
-Du må gerne se på mig. -Nej.
Okay.
-Du må gerne se på mig. -Nej. Det bringer uheld.
Vi er vist forbi det punkt.
Så du lykkemønten uden for døren?
Ja.
Jeg lagde den der.
-Gjorde du? -Ja.
Jeg gjorde det for dig i morges. Jeg følte bare… Jeg ved det ikke.
Der har været en forfærdelig afstand mellem os, og jeg prøvede bare at…
Jeg ved det ikke.
Hey.
Se på mig.
Hvad skal vi gøre?
Vi skal mindske afstanden.
Vi løser det, okay?
Jeg løser det.
Lad mig løse det hele.
Ja.
Du skal bare være dig selv.
Jeg elsker dig.
Ja.
-Undskyld. -Det er okay.
Ja.
Hey.
Hvad går dig på?
Hvad tænker du på?
Nicky.
Hvad går dig på?
Jeg tænkte bare på det, du lige sagde.
"Du skal bare være dig selv."
Det lyder…
…fjollet, men jeg…
Jeg…
Hvad?
Jeg ved ikke, hvem jeg er lige nu.
Mine forældre og deres…
Alt, hvad de lærte mig…
I løbet af denne uge føles det, som om alt har ændret sig,
og alt har ændret sig. Jeg mener…
Nej, Nicky, stop. Hey.
Se på mig. Jeg kan fortælle dig, hvem du er.
Du er et godt menneske. Du er så god. Og hør…
Det skal nok gå, for jeg ændrer mig. Okay? Jeg vil være god ligesom dig.
Hvad? Nej, lad være med det. Jeg vil ikke ændre dig.
Jeg er et dårligt menneske, okay? Jeg er virkelig et dårligt menneske.
-Nej. Hvorfor siger du det? -Det er jeg.
Nej, det er jeg. Min opførsel til prøvemiddagen var dårlig,
og jeg inviterede din far.
-Du ville genforene os. -Det var forkert af mig.
Jeg burde have forstået, hvor skidt det stod til,
i stedet for at gennemtvinge en katarsisk genforening mellem jer.
-Jeg troede, det ville være helende. -Og det var det.
Det var katarsisk på en måde. Og jeg…
Jeg lærte historien om min mor.
Ja. Og jeg var der ikke for dig.
Jeg hoppede let hen over det. Jeg er sådan en nar.
-Nej, du er ej. -Jeg…
Er mine sidste øjeblikke med min mor, at jeg råber ad hende?
-Nej. -Jeg mener…
Jeg…
Du er måske forbandet,
men jeg er ret sikker på, at jeg er ond eller noget.
Du er ikke ond.
Jeg…
Jeg snavede Nellie.
Ja, det ved jeg.
Ved du det? Hvordan?
-Jules fortalte mig det i dag. -Ved Jules det?
De fortæller hinanden alt.
Undskyld.
Undskyld. Det var dumt af mig.
-Jeg troede, jeg var dødsdømt, og… -Det er du ikke.
Du er ikke et dårligt menneske.
Rachel, se på mig. Du er ikke et dårligt menneske.
Vi havde det så godt, før vi kom herhen.
Ikke?
Du tror på mig, ikke?
På forbandelsen?
Ja. Jeg forstår.
Kun det her betyder noget.
Jeg savner vores lille baby.
Hvor er vores lille baby?
-Hvad? -Mistede du den?
Jeg ved det ikke.
Nicky, er du derinde?
-Bare… Vent lidt. -Det er mor. Hun er vågen. Hun er okay!
-Brylluppet er om ti minutter. -Gå.
Jeg kommer! Hey, jeg elsker dig så højt.
-Jeg elsker dig. -Jeg elsker dig.
-Jeg elsker dig. Gå. -Jeg fandt vores baby!
-Behold den, den bringer held! -Okay! Jeg elsker dig.
Jeg har ikke ringene.
Okay.
Giv mig din ring.
Hvorfor?
Ringene er væk. De kan låne vores.
Se, hvad jeg har. Det havde jeg glemt.
De måtte ikke blive væk. Ikke for noget, Judie.
Okay, så er det nu!
Rejs jer.
Tekster af: Sidsel Seeberg Ikke for noget, Judie.