EGY ÓRA AZ „IGEN”-IG
- Kapott elég folyadékot? - Leállítom az altatót, az infúzió marad.
- Mikor fog felébredni? - Remélem, hamarosan.
Milyen hamar?
Jó ideje beadtam neki az altatót. Most stabil.
Nem tudom, hogy lesz az esküvőn.
- Kórházba kéne vinni. - Nem akar kórházat. Nem így tervezte.
Azt mondtad, fel fog ébredni, és jól lesz az esküvőre.
- Tudom. - Túl sokat adtál be?
Nem, ez nem az én hibám. Délelőtt végig rohamai voltak.
- Ne kezdjétek! - Lefújhatjuk.
- Mit? - Az esküvőt.
- Egy óra múlva lesz. - Még látni akarta Nicky esküvőjét.
Így semmit sem fog látni.
- Talán felébred. - Az nem elég.
- Mindjárt jön 100 vendég. - Leszarom.
- Lefújjuk az esküvőt. - Nem te döntöd el.
Nem fújjuk le az esküvőt.
Miért veszekszünk? Ne az anyátok előtt, kérlek!
- Eszméletlen. - De érzi az energiát.
Nem fújjuk le, jó?
Miért fontos ez nektek ennyire? És neked? Anyát választod, vagy őt?
Portia!
Miért ott ülsz? Egymásra sem néztek.
Balszerencse, ha látjuk egymást az esküvő napján.
Azoknak, akik nem vállalják a tetteiket. Nincs balszerencse, csak rossz döntések.
- Ez pedig az. - Portia, ne már. Csak…
De igen. Megidéztette velem az ördögöt, hogy kiderüljön, ő-e a lelki társad.
- Nem így volt. - Akkor ez hogy történt?
Nem az ördög okozta.
Egy halott nő volt, aztán ő meg betörte a képem.
- Te idézted meg. - Nem. Ilyesmi sosem történt.
Mi a franc volt a lánybúcsún?
Miért csitítgatsz?
Aztán a padlóján ébredtem, és gőzöm sincs, hogy kerültem oda.
Tök fura lett, anya meg rohamot kapott.
- Nem Rachel hibája. Az enyém. - Az agydaganaté.
Gonosz, és titkol valamit.
- Elég! - Nem gonosz.
A családomat védem, Jules.
- Nyugodj meg! Nem… - Nyugodt vagyok. Megidéztette az ördögöt.
- Portia, miről beszélsz? - Nem az ördög volt, hanem a nagynéném.
És nem titkolok semmit.
Teljesen őszinte voltam veletek.
Sok minden történt ezen a héten.
De bármi lesz is,
egy kibaszott gyönyörű esküvővel fog véget érni, isten a tanúm.
Ma összeházasodunk.
Szeretem őt, és titeket is.
Megértem, hogy nagyon fontos az anyukátoknak, de ez a mi esküvőnk,
és nem fogjátok tönkretenni. Oltár elé állok vele, bármi lesz is.
Felébred az esküvőre, amiről nemcsak ő, de Nicky és ti is álmodtatok. Megtartjuk.
Nem.
Lefújjuk. Igaz, apa?
- Szó sem lehet róla. Nem. Ez… - Nem. Kizárt.
- Nem fújtok le semmit. - Portia! Ezt nem te döntöd el.
Megtartjuk, Portia. Arra pedig tegyél jeget!
Kapd be!
- Ronda marad a helye. - Te vagy ronda.
Na jó, ebből elég! Kérlek!
Mindenki kifelé!
Megzavarjátok a feleségem nyugalmát.
- Apa, sajnálom! Csak segíteni akarok. - Köszönöm!
- Oké. - Semmi baj.
Ne haragudj, apa!
- Ezt neki mondd! - Gyere, drágám!
Gyertek!
Oké. Gyertek!
- Van egy tervem. - Jó, és mi az?
Hosszú lenne elmagyarázni. Maradj Nickyvel, legyél a tanúja,
és szólunk, ha szükség lesz rád.
De tudnom kell, mi a terv. Nell!
Fogd be! Tedd, amit mond!
- De mi a terv? - Megtaláltam Portia könyvét.
Amiről beszélt, amikor megszállták.
Valami élő, valami holt, valami lopott, valami piros.
Ez egy szertartás. Ha elvégezzük, minden okés lesz.
NAGYON ROSSZ ELŐÉRZETEM VAN
Mint a „valami régi, valami új, valami kölcsön, valami kék”.
A valami élő a vőlegénytől jön. Gyere ide!
A valami holt a menyasszonytól, a lopott az anyóstól,
a piros pedig egy ellenségtől.
Azt írja, a vér a legjobb. Begyűjtjük, összekeverjük, és megiszom,
mielőtt az oltár elé állok, és ennyi. Ez pedig a lelki társává tesz,
ha még nem lennék az.
Mit gondolsz?
Te megőrültél?
HOGYAN LÉGY A LELKI TÁRSA
ÉLŐ A VŐLEGÉNYTŐL HOLT A MENYASSZONYTÓL
A vőlegény magja…
- Kivágod az egyik csontodat? - Nem tudom.
LOPOTT AZ ANYÓSTÓL
Az anyós hajszála…
PIROS EGY ELLENSÉGTŐL
És vér? Atyaég!
ELFOGYASZTANI
- És megiszod ezt a szart? - Azt hiszem.
LELKI TÁRSAK
Jézusom, Rachel!
Nem erre a válaszra számítottam.
Egy csont? Meg akarod csonkítani magad?
Dehogy akarom.
Emlékszel, mit mondtam a valódi valóságban maradásról?
Ja, mielőtt Portiát megszállta a halott nagynéném.
Hát, a valódi valóság már nem opció.
- Van egy komoly mellékhatása. - Tudom.
A lelki társává tesz. De mégis hogyan?
Nem tudom.
Ez totál őrültség.
A legrosszabb esetben nem működik.
Nem, a legrosszabb esetben behódolt feleség leszel.
Igaz, oké.
Gondoltam erre, de nem gáz,
mert Nicky nagyszerű ember, ugye?
Nála jobb embert keresve sem találni, én viszont nem vagyok az.
Közepesen rossz vagyok, amit mindig is tudtam. De így esélyem van megjavulni.
De ez nem igaz. Nem vagy rossz ember. Nagyon is jó ember vagy.
Nem. Ami történt, az csak egy példa a sok közül, oké?
Ami tegnap este volt. Olyat egy közepesen rossz ember tesz.
Ez a lánybúcsú lényege.
Pont emiatt találták ki anno.
De ezek már nem a régi idők.
A férfiak is ezt csinálják.
Igen, de Nicky nem tenné, mert ő olyan jó ember.
A lelki társa is az lesz,
és rájöttem, hogy ez akár csodálatos is lehet a számomra.
Ha a rituálé tényleg működik,
akkor ez talán egyfajta hasznos lobotómia lesz nekem.
- Nincs szükséged lobotómiára. - De nem akarok meghalni.
Talán meghalsz. Talán nem.
De én biztosra akarok menni, oké? Megcsinálom a rituálét.
- Nem ismered a következményeket. - Tudom, mik a következmények.
Megteszem, és életben maradok, vagy a rituálé nélkül talán meghalok.
De önmagad olyan verziójaként élnél, amire rá sem ismersz.
Igen, de az a verzió nagyon is élne.
Azt hittem, elég, ha elhiszed, hogy ő a lelki társad.
Nem akarok úgy meghalni, mint anya.
Oké? Ezért muszáj legalább megpróbálnom valamit.
Megteszem,
és vagy segítesz, vagy nem,
de megteszem.
Ez az esküvő nem a tragédiákról fog szólni.
És így lesz ez 100%-ig biztos.
- Gondolod, csak így élheted túl? - A francba!
Jó ég, az esküvő délben lesz.
Az esküvő délben lesz, naplemente 16:44-kor. 11:08 van.
Oké. Az első legyen a valami lopott Victoriától,
aztán pedig valami piros talán Portiától,
mert rohadtul utál engem.
Közben elmondanád Julesnak, mi a terv? Kérlek!
Mert segítenie kell a valami holttal, aztán visszajövök, és hozom Nickyt.
Megtennéd nekem? Légyszi!
Csak szólok, hogy lemondom az esküvőt.
- Nem mintha készültél volna rá. - Várj! Portia!
- Várj! - Négy napja még nem akartál esküvőt.
Sok minden megváltozott azóta.
Például idehoztad a végtelen gonoszt?
Nem akarom, hogy ártson nektek. Ezért kell az esküvő.
Nem érdekel ez a narcisztikus átok. Csak feltűnősködés.
- Tönkreteszed a pozitív energiát. - A mit?
Akadályozod anya utolsó kívánságát.
Az akadályozza az utolsó kívánságát, ha lefújjuk az esküvőt.
- Ahhoz egy kicsit már késő. - Simán elküldök mindenkit.
Oké.
Rajta!
- És megint teszel rá. - Nem erről van szó.
- Csak nincs időm veled veszekedni. - Miért nincs?
Mert 45 perc múlva lesz az esküvő, és muszáj…
Nem hiheted ezt.
De igen. Jogom van hozzá.
Köszönöm! Szuper lett.
Nyugodj meg! Jönnek a vendégek. Mi bajod van?
Nem figyelsz rám.
Nem csinálhatsz sátánimádó bulit az esküvőből.
Őrület, hogy ezt hiszed.
Nem az, miután arcon vertek a túlvilági ügyeid miatt.
Mindenkit elküldök.
Oké. Nem számít. Érted? Nem kell 100 ember, Portia.
Küldd el őket! Csak Nicky kell, a gyűrűk, a tanúk, és férjhez megyek.
Oké?
És így megadhatod anyádnak, amit akar,
ami egy gyönyörű esküvő.
Kérlek!
Erre jönnek. Levegyem azt?
Miért?
Mert csupa vér és undorító.
Mit akarsz a véremmel, Rachel?
Nem kell a véred. Csak segíteni akarok.
Nem.
Picsába!
Elnézést! Tudja, hol találkozik a pár?
- Menjen oda, ahol a vendégek vannak! - Maga a menyasszony, ugye?
- Rachel! - Nem?
- Ne most! - Mondhatnék valamit?
- Most nem érek rá. - Baj van.
- A nagyival? - Nem tudom, hogy.
A dobozban voltak, és letettem egy percre.
- Nem találom őket. - Miket?
A gyűrűket.
A francba! Oké.
Tudod, hol vannak? Hol láttad őket utoljára?
- Nem tudom! - Nem?
A dobozban voltak, amit letettem.
- De mikor láttad utoljára? - Gratulálok!
Szia! Köszönöm! Emlékszel, hol láttad?
- Szia, Rachel! - Szió! Egy perc! Máris jövök.
Rachel! Egészségedre!
- Oké. Keresd a bal oldalon! - Jó.
Nézz körül, és próbálj visszaemlékezni, hol láttad utoljára, Jude! Jó?
Erre most nincs időm. Oké. Milyen színű volt a doboz?
Ezüst, azt hiszem.
Ezüst…
Keresel valamit?
Jude, nézd meg a nappaliban, jó?
Legyél vidámabb! Élvezd ki a napot! Lehet, hogy ez lesz az utolsó.
Elvette a gyűrűket?
Igaz, amit mondanak. A házasság három útját mindenkinek végig kell járnia.
Jude!
- A bevonulás… - Menj!
…a nászút
és a tortúra.
Maga vette el a gyűrűinket?
Csak a katasztrófa után gyűjtöm össze a kincseimet.
Ez
az anyádé volt.
És apád nyakkendője van rajtam.
Hogy legyen valami kölcsön
rajtam is.
Ezúttal nem gyűjthet be semmilyen kincset, rohadt seggfej.
Mert nem hagyom, hogy győzzön. Élni fogok.
És nem adom tovább ezt az elcseszett szart. Velem véget ér.
Majd meglátjuk, nem igaz?
- A nap 16:44-kor nyugszik. - Igen, tudom. Rengeteg időm van.
Egészségünkre!
Megmondtam!
Attól még fáj!
- Rachel, szia! - Hali!
- Szép ruha. - Gratulálok, Rachel!
- Köszönöm! - Hogy vagy?
Jól. Bocs, de muszáj… Mennem kell átöltözni.
Négy év orvosi suli ezért? Vicc az egész. Nem az az életcélod, hogy megmentsd?
Ez elég drámaian hangzik.
Ha nem teszed meg, én fogom, és mindenki rosszul jár. De te leszarod.
- Megcsinálod te? - Ja, miért ne?
- Nem tudod, hogy kell, csak elcsesznéd. - Tényleg? Majd meglátjuk.
Nem, megcsinálom.
Rachel! Igaz, hogy az a ruha lesz rajtad?
Neki nem engedte az anyja.
- Mindegy, úgy sem akartam. - Bocs!
Valami modernebbet választottam.
A tegnap este nagyon ijesztő volt.
- Igen? - Szellemet idéztünk.
Hol van Portia? Szarul néz ki az arca?
Igen, bocs, csak…
Hahó?
Mit csinálsz?
Bocsánat! Én csak…
Gondoltam, ránézek, hogy lássam, minden okés-e vele.
„Okés”?
Bocsánat!
Sajnálom, de azt hiszem, nem…
hagyhatom, hogy megtegye.
Nem hagyhatom.
Jules azt mondta, van még rá esély, hogy időben felébred.
Azt hiszem, muszáj…
A feleségem azon kevesek közé tartozik, akikben a tűz gyorsan és hevesen ég.
És akárhányszor ez történik, egy kicsit mindig kevesebb marad belőle.
És…
mindezek után…
teljesen kimerült.
Megígértem, hogy nem hagyom kihunyni a lángot.
Méltósággal élte az életét, és úgy is fog meghalni.
Nem tudna várni…
40 percet?
Hátha felébred?
Nézze, ha ez az esküvő volt az utolsó kívánsága…
akkor legalább…
Tegye meg Nickyért!
Nickynek fel kell nőnie.
Ti fiatalok vagytok,
és tudom, hogy nem értitek ezt a fajta megállapodást,
ezért elmondom egyszerűbben.
Inkább önmagaként hal meg,
minthogy olyasvalakivé váljon, akire nem ismerne rá.
Most szeretnék egy kicsit egyedül maradni a feleségemmel.
Jules! Nellie!
Készen állunk.
Csontnak kell lennie?
Igen.
Valami aránylag észrevehetetlennek.
Nem kell ezt tenned.
- Ne beszéld le! - Arról, hogy kivetesse a csontjait?
Pont az esküvője előtt?
- Ez nem… - Nem az összeset.
Kérlek! Élni akarok. És azt, hogy Nicky boldog legyen.
Túl akarok lenni ezen az egészen. Vágj le rólam valamit!
- Egy fog? - Nem. Az szétcseszné az arcát.
- Na és? - Nem dagadhat fel az arca az esküvőjére.
Bocs, azt hittem, az életét kell megmentenünk.
Igen, de észrevétlenül.
Természetfeletti változáson megy át.
Belülről.
Kis lábujj?
Döntsetek helyettem!
Ez egy őrült döntés. Nem tudom meghozni.
Jobb vagy bal?
Jobb. Bocs! Ne, várj! Bal. Bocs!
- Nem, basszus. A jobb. Legyen! Oké. - Az asztalra!
- Jeget? - Igen.
Oké.
Először elszorítjuk a vérkeringést.
Nem kell narrálnod a dolgot.
Kérlek! Köszi!
Sántítani fog?
Oké.
Te megváltoztattad volna magad így, hogy a lelki társam legyél?
- Nem, ha sántítanék. - Oké, figyu…
Sántítani fog. Levágjuk a lábujját.
Vegyél be ebből!
Fogd a lábát, kérlek! Mindkettőt, ha nem akarod, hogy megrúgjon.
Oké.
Meddig fog tartani?
Nem tudom. Még sosem amputáltam semmit.
Ne mondd ezt!
Ha ez nem jön be, és valami történik odafent,
Jude nem láthatja.
Ne mondj ilyeneket előtte!
Neked sem kéne látnod.
- Nem kell megvédened. - Nem tudod, milyen.
Inkább nem halnék meg.
- Bocsi! - Kösz!
Oké.
- Oké. - Megejtem a bemetszést.
Nem kell narrálnod.
- Minden rendben. - Bassza meg!
Kérek még egyet.
A kurva életbe!
Kész van már? Igen.
Jézusom! Mi az? Uramisten!
- Jaj, ne, Nell, elég! - Istenem! Nem bírom.
Hogy ne harapd el a nyelved. Tessék! Így ni. Jó?
Oké. Visszaszámolsz?
Kész.
Meg akarod fogni, vagy…
- Bassza meg! - Mit csináljak vele?
Jegeld, hátha meggondolja magát.
Jól vagy? Beszélj hozzám! El ne ájulj!
- Jude elvesztette a gyűrűket. - Ne aggódj! Használhatjátok a mieinket.
Jó?
Csak lélegezz! Rendben?
Bassza meg!
Mindjárt beüt az oxikodon.
A lagzin kapsz még egyet.
Addig is, ne focizz, oké?
Egész jó csapatot alkottok.
Mondtam.
- Mennyi az idő? - 11:31.
Basszus! Mennem kell. Ne!
Várj! Tényleg fel kéne polcolnod a lábad egy kicsit.
Nem lehet. Meg kell keresnem Nickyt.
Basszus!
A francba! Bocs!
Itt bujkáltál?
Igen. Mondhatjuk. Sajnálom, én…
Örülök, hogy megtaláltalak.
Szia!
Rám nézhetsz.
Nem.
Oké.
Rám nézhetsz.
Nem. Az balszerencsét hoz.
Azon már rég túl vagyunk.
Láttad a szerencsepénzt az ajtó előtt?
Aha. Igen.
Én tettem oda.
Tényleg?
Aha.
Miattad tettem ki ma reggel. Úgy éreztem…
Nem is tudom, mintha lett volna egy óriási szakadék köztünk,
és csak próbáltam…
Nem tudom.
Nézz rám!
Mit fogunk csinálni?
Áthidaljuk a szakadékot.
Rendbe hozzuk, oké?
Rendbe hozom.
Hagyd, hogy mindent helyrehozzak!
Igen.
Te csak legyél önmagad!
Szeretlek.
Igen.
- Sajnálom! - Semmi baj.
Igen.
Mi jár a fejedben?
Mire gondolsz?
Nicky!
Mi jár a fejedben?
Csak…
azon gondolkodtam, amit mondtál.
Hogy önmagamnak kell lennem.
Ez…
butaságnak hangzik, de én nem…
nem…
Mi az?
Nem tudom, ki vagyok most.
A szüleim és az ő…
Mindaz, amit tanítottak…
A hét folyamán végig úgy éreztem,
minden megváltozott. Mármint…
Ne, Nicky, elég! Hagyd abba! Figyelj!
Nézz rám! Elmondhatom, ki vagy, oké?
Jó ember vagy.
Annyira jóságos vagy! És figyelj!
Minden rendben lesz,
mert meg fogok változni.
Oké? Én is jó leszek, ahogy te.
- Mi? Ne! - De.
- Ne csináld! Nem akarom, hogy megváltozz. - Nem. Rossz ember vagyok.
Érted? Tényleg rossz ember vagyok.
- Dehogy vagy. Miért mondod ezt? - Mert igaz.
Én vagyok rossz. Amit a próbavacsorán műveltem, az nem oké.
Meghívtam apádat az esküvőre.
- Ki akartál békíteni minket. - Nem, hiba volt megtennem.
Ahogy mondtad. Észre kellett volna vennem, milyen elcseszett a helyzet,
nem pedig erőltetni a katartikus újraegyesülést köztetek.
Azt hittem, gyógyító pillanat lehet belőle.
És az is volt, Nicky. Az volt. Mondhatni, katartikus volt.
Az volt. És végre megtudtam, mi történt anyával.
De nem álltam melletted, ahogy kellett volna.
Nem is érdekelt a dolog. Szar alak vagyok.
Nem, dehogy vagy az.
Én…
Tényleg azzal töltöttem az utolsó pillanataimat anyával,
hogy veszekedtem vele?
- Nem. - Mármint…
Én…
Igen, lehet, hogy átok ül rajtad,
de egész biztos, hogy én meg gonosz vagyok.
Nem vagy gonosz.
Én…
Csókolóztam Nellie-vel.
Igen, tudom.
Tudod? Honnan?
Jules mondta ma.
Jules tudja?
Mindent elmondanak egymásnak.
Sajnálom!
Úgy sajnálom! Nem kellett volna.
Azt hittem, el vagyok átkozva…
- Nem vagy. - …és talán…
Nem vagy rossz ember.
Rachel, nézz rám! Nem vagy rossz ember.
Olyan jó volt minden, mielőtt idejöttünk.
Igaz?
Akkor hiszel nekem, ugye?
Az átkot illetően?
Igen. Megértem.
Csakis ez számít.
Hiányzik a pici babánk.
Hol van a pici babánk?
- Mi? - Elvesztetted?
Fogalmam sincs, bakker.
Nicky, odabent vagy?
Várj egy kicsit!
Anya felébredt. Jól van. Igyekezz! Tíz perc múlva esküvő.
- Menj! - Máris megyek.
Figyelj! Nagyon szeretlek.
- Szeretlek. Oké. - Szeretlek.
- Szeretlek. Menj! - Oké. Megvan a babánk!
- Istenem! Legyen nálad szerencsehozóként! - Oké, rendben! Szeretlek.
- Nincsenek meg a gyűrűk. - Semmi baj.
Add a gyűrűdet!
- Miért? - Eltűntek a gyűrűik. Kölcsönadjuk nekik.
Istenem, nézd, mi van itt! Teljesen elfelejtettem.
Féltem, hogy elvesznének. Ne vedd magadra, Judie!
Oké, kezdünk.
Kérlek, álljatok fel!
A feliratot fordította: Makatura Judit dra, Judie!