O ORĂ PÂNĂ LA CĂSĂTORIE
Da. E hidratată?
Opresc sedarea și păstrez perfuzia.
Nu știi când se va trezi?
Curând, sper.
Cât de curând?
Am sedat-o de ceva vreme. Acum e stabilă.
- Nu știu cum va fi la nuntă. - S-o ducem la spital!
Nu mai vrea spitale. N-a vrut să ajungă așa.
Ai spus că va fi trează, că va fi bine pentru nuntă. Adică…
- Știu. - I-ai dat prea mult?
Nu. Nu e vina mea. A avut crize toată dimineața.
- Nu începeți! - O putem anula.
- Ce? - Nunta.
E într-o oră.
Nunta lui a fost ultima ei dorință.
N-o să vadă nimic așa.
- S-ar putea trezi. - Nu e destul.
- Vor veni 100 de oameni. - Nu-mi pasă.
- Anulăm nunta. - Nu e decizia ta.
Nu anulăm nunta.
De ce ne certăm? Nu în fața mamei voastre, vă rog!
- E inconștientă. - Tot simte energia.
Nu o anulăm, da?
De ce vă pasă așa de mult? Iar tu?
- O alegi pe mama sau pe ea? - Portia!
Nici nu vă uitați unul la altul.
E ghinion să ne vedem înainte de nuntă.
Asta e pentru cei care nu-și asumă nimic.
Nu există ghinion. Doar decizii proaste. Și asta e una.
Portia, serios. Doar…
Nu, serios!
M-a pus să-l invoc pe diavol înainte de nuntă.
- N-a fost așa. - De unde am asta?
Nu de la diavol.
Era o femeie moartă și mi-a distrus fața.
- Tu ai invocat-o. - Nu. N-a mai fost așa.
Ce naiba s-a întâmplat la petrecere?
De ce?
Nu, apoi m-am trezit pe podeaua ei și nu știu cum am ajuns acolo.
Ea e stranie, iar mama a avut crize.
- Nu e vina ei, e a mea. - E vina tumorii.
E malefică și ascunde ceva.
- Gata! - Nu e.
Încerc să salvez familia.
- Te liniștești… - Sunt calmă! M-a pus să-l invoc!
Portia, ce tot spui acolo?
N-a fost diavolul. A fost mătușa mea.
Și nu ascund nimic.
Am fost sinceră cu voi despre tot.
Cu toții am trecut prin multe săptămâna asta.
Dar, orice ar fi,
se va încheia cu o nuntă frumoasă, jur pe Dumnezeu!
Ne căsătorim astăzi.
Îl iubesc, vă iubesc pe voi toți
și înțeleg că e foarte important pentru mama voastră, dar e nunta noastră
și nu vă las s-o stricați.
Merg la altar în brațele lui, orice ar fi.
Se va trezi la nunta visurilor ei, ale lui Nicky și ale voastre, da? O facem!
Nu.
Nu, o anulăm. Nu, tati?
- În niciun caz! Nu. - Nu! Nici vorbă! Nu.
- Nu anulezi nimic. - Portia, nu e decizia ta.
Va avea loc, Portia. Ar trebui să pui gheață.
Du-te naibii!
- E o cicatrice urâtă. - Tu ești urât!
Gata, vă rog!
Ieșiți cu toții!
Îi tulburați liniștea soției mele.
Tati, încerc doar să ajut.
Mulțumesc.
- Da. - E OK.
Îmi pare rău, tată.
- Spune-i ei! - Scumpo, vino!
Veniți aici!
Veniți încoace!
Am un plan.
Care e planul?
E mult de zis. Stai cu Nicky și fii cavaler de onoare
și te chemăm la nevoie!
Trebuie să știu planul.
Nell!
Taci! Fă ce ți-a zis!
- Care e planul? - Am găsit cartea Portiei.
Ce spunea când era posedată.
„Ceva viu, ceva mort, ceva furat, ceva roșu.”
E un ritual, trebuie să-l facem și totul va fi bine.
CEVA FOARTE RĂU SE VA ÎNTÂMPLA
E ca „ceva vechi, ceva nou, ceva împrumutat, ceva albastru”.
Ceva viu provine de la mire. Vino încoace!
Ceva mort de la mireasă, ceva furat de la soacră
și ceva roșu de la o adversară.
Cică cel mai bine folosim sânge. Le adunăm, le amestecăm
și le beau înainte de altar.
Doar că, odată ce beau,
mă va face sufletul lui pereche, dacă nu-s deja.
Ce părere ai?
Ești nebună?
PENTRU A DEVENI SUFLETUL-PERECHE
CEVA VIU DE LA MIRE
Sămânța mirelui…
- O să-ți scoți un os? - Nu știu.
Părul soacrei și…
sânge? Dumnezeule!
CONSUMĂ FIERTURA
- Și vei bea drăcia asta? - Așa se pare.
SUFLETE-PERECHE
Isuse, Rachel! Eu…
Nu așa ar trebui să reacționezi.
Un os de la mireasă? Vrei să-ți scoți un os?
Nu, nu vreau.
Mai știi că ți-am zis să rămâi ancorată în realitate?
Da, chiar înainte ca Portia să fie posedată de mătușa mea moartă.
Realitatea ta nu mai e o opțiune.
- Are un efect secundar grav. - Știu.
Te va transforma în sufletul-pereche. Cum?
Nu știu.
E o nebunie.
Dacă nu merge, am încercat.
Nu, dacă nu merge, te va transforma în soția din Stepford.
Da, bine.
M-am gândit la asta, nu-i nimic! Nicky e un om minunat, nu?
Nu există om mai bun decât el, iar eu nu sunt un om bun.
Sunt cam rea, mă gândesc,
am știut mereu asta, iar asta e ocazia s-o repar.
Nu e adevărat, nu? Nu ești un om rău. Ești un om foarte bun.
Nu. Uite, ăsta e unul dintre multele exemple, da?
Ce s-a întâmplat aseară. Asta ar face un om cam rău.
A fost ideea petrecerii burlăcițelor.
Așa e de când s-a inventat.
Nu mai e ca pe vremuri.
Bărbații o fac mereu.
Da, dar Nicky n-ar face-o pentru că e om bun.
Și sufletul lui pereche ar fi bun și am înțeles
că poate e minunat pentru mine, da?
Dacă ritualul funcționează,
poate că va fi ca o lobotomie, într-un sens bun.
N-ai nevoie de așa ceva.
Păi, nu vreau să mor.
Poți să mori sau poți să nu mori.
Aș vrea să fie o certitudine că nu mor, da?
Fac ritualul!
Nu știi consecințele.
Ba știu consecințele, da?
O fac și trăiesc sau n-o fac și, probabil, mor.
Dar trăiești ca o versiune a ta pe care n-o recunoști.
Da, o versiune cam vie, totuși.
Credeam că trebuie doar să crezi că e sufletul tău pereche.
Nu vreau să mor ca mama.
Bine, atunci…
trebuie să încerc ceva
Așa că o fac,
cu sau fără ajutorul tău,
dar o fac.
Nu va fi o nuntă plină de tragedii.
Așa ajung la 100% încredere.
- Crezi că doar așa vei supraviețui? - Futu-i!
Doamne, nunta e la prânz!
Nunta e la prânz, iar soarele apune la 16:44. E 11:08!
Încep cu ceva furat de la Victoria,
apoi cu ceva roșu de la Portia,
pentru că nu mă suportă.
Apropo, îi spui tu lui Jules planul?
Trebuie să ne ajute cu ceva mort, apoi vin și-l iau pe Nicky.
Faci asta pentru mine?
Am venit să te anunț că anulez nunta.
- Nu că te-ai deranjat să te pregătești. - Stai! Portia!
- Stai! - Acum patru zile nu voiai nuntă.
S-au schimbat multe.
Cum ar fi că ai adus răul în casa asta?
Fac tot ce pot ca să nu vă afecteze, deci mă mărit.
Nu vreau să mai aud de blestemul tău.
Cauți atenție și strici atmosfera.
Care atmosferă?
Îi refuzi mamei ultima dorință.
Nu, tu faci asta, anulând nunta.
E cam târziu acum.
Nu mă deranjează să le spun să plece.
Bine.
Dă-i bătaie!
Iar nu-ți pasă!
Nu e asta, n-am timp să mă cert cu tine!
De ce n-ai timp?
Nunta e în 45 de minute și trebuie să…
Doar nu crezi asta!
Ba da! E dreptul meu!
Mersi! E grozav.
Calmează-te! Sosesc oaspeții! Ce este?
Nu mă asculți.
Nu te las să faci nunta petrecere satanistă.
E o nebunie ce crezi!
Nu după ce am fost pălmuită din cauza iadului.
Le cer să plece.
Bine. Nu contează, da? N-am nevoie de o sută de oameni.
Poți s-o faci. Am nevoie doar de Nicky, de verighete și de martor. Tot mă mărit.
Bine?
Iar tu poți să-i oferi mamei tale ce-și dorește,
adică o nuntă frumoasă.
Haide!
Vin oameni. Să-ți iau aia?
De ce?
E plină de sânge și scârboasă.
De ce-mi vrei sângele, Rachel?
Nu-ți vreau sângele. Încerc să te ajut.
Nu!
Futu-i!
Știi cumva unde se văd mirii?
Poți merge acolo unde sunt invitații.
Tu ești mireasa, nu?
- Rachel! - Nu?
- Nu acum. - Să-ți spun ceva!
S-a întâmplat ceva rău!
- Cu bunica? - Nu știu cum.
Le-am pus în cutie și am lăsat-o puțin.
- Nu le găsesc. - Ce nu găsești?
Verighetele.
Futu-i! Bine.
Știi unde sunt? Unde le-ai văzut?
- Nu știu! - Nu?
Erau în cutie și am pus-o jos.
- Gândește-te unde le-ai văzut! - Felicitări!
Bună! Mersi! Știi unde le-ai văzut?
- Bună, Rachel! - Bună! O clipă!
Rachel! Noroc!
- Bine, caută pe stânga! - Bine.
Caută acolo și încearcă să-ți amintești unde le-ai văzut, da?
N-am timp! Ce culoare avea cutia?
Argintie, cred.
Argintie…
Cauți ceva?
Jude, du-te și caută-le în salon, da?
Destinde-te! Bucură-te de ziua asta! Ar putea fi ultima pentru tine.
Ne-ai luat verighetele?
E adevărat ce se spune. Nimeni nu scapă de cele trei legături ale căsniciei.
Doamne! Jude!
- Inelul de logodnă… - Du-te!
…verigheta
și suferința!
Ne-ai luat verighetele?
Îmi iau comorile doar după dezastru.
Asta a aparținut mamei tale.
Și port cravata tatălui tău.
Ceva împrumutat
pentru mine.
Nu vei primi nicio comoară de data asta, nenorocitule!
Nu te las să câștigi. O să supraviețuiesc.
Și nu-l voi transmite nimănui.
Se încheie cu mine, în seara asta.
Vom vedea, nu-i așa?
Soarele apune la 16:44.
Da, știu. Am destul timp. Noroc!
Ți-am zis!
Încă doare!
- Bună, Rachel! - Bună!
- Frumoasă ținută! - Felicitări! Ce faci?
Bine. Scuze, trebuie… să mă îmbrac.
Patru ani de medicină, pentru ce? E o glumă.
- Nu era misiunea ta s-o salvezi? - Ești cam dramatică.
Dacă n-o faci tu, o fac eu, și va fi rău, dar nu-ți pasă, fie ce-o fi!
O faci tu?
De ce nu?
- Nu știi ce faci. O să strici totul. - Chiar așa? Vom vedea.
Nu, o fac eu.
Rachel, e adevărat că porți acea rochie?
Mama ei nu i-a dat-o.
- Nu-i nimic, n-am vrut. - Scuze!
Am vrut să port ceva mai modern.
Aseară a fost așa de straniu!
Am vorbit cu o fantomă.
Unde e Portia? Are fața distrusă?
Da, scuze, eu…
E cineva?
Ce faci?
Scuze, eu doar…
voiam să mă asigur că e bine.
Bine?
Scuze!
Scuze, nu cred că pot…
să te las să faci asta.
Nu pot să te las s-o faci.
Jules a spus că există șansa să se trezească la timp.
Cred că trebuie…
Soția mea e un tip rar de persoană. Arde intens și repede.
Pentru tot ce se întâmplă, rămâne
mai puțin din ea decât înainte. Așa că,
după toate astea…
e istovită.
I-am promis că n-o voi lăsa să se stingă.
A trăit o viață demnă și așa va muri.
Nu puteți aștepta…
40 de minute?
Ca să vedem dacă se trezește?
Dacă nunta asta e ultima ei dorință…
Dacă nu, măcar…
fă-o pentru Nicky!
Nicky trebuie să se maturizeze.
Voi sunteți tineri
și văd că târgul nostru vă depășește înțelegerea,
așa că îți spun pe șleau.
Ar prefera să moară cum este ea
decât să devină cineva de nerecunoscut.
Acum aș vrea să rămân singur cu soția mea.
Jules? Nellie?
Da, suntem gata.
Trebuie să fie un os?
Da.
Ceva relativ neobservabil.
Nu e nevoie s-o faci.
N-o descuraja!
Să nu-și scoată oasele înainte să se mărite?
- Nu e… - Nu toate oasele.
Te rog! Vreau să trăiesc, să fie Nicky fericit!
Vreau să se termine, taie ceva!
- Un dinte? - Nu. O să-i distrugă fața.
Și?
E nunta ei, nu vrea o față umflată.
Scuze, credeam că trebuie să-i salvăm viața.
Da, într-un mod discret.
Va fi transformată supranatural.
Din interior.
Degetul mic?
Tu trebuie să decizi pentru mine.
E o nebunie, nu pot să decid.
Stângul sau dreptul?
Dreptul. Scuze! Nu, stai! Stângul.
Nu! Futu-i! Dreptul.
- Pe masă! - O fac.
- Gheață? - Da.
Bine.
Mai întâi, oprim circulația.
Nu e nevoie să-mi spui ce faci.
Te rog! Mersi!
Va șchiopăta?
Așa.
Te-ai fi schimbat irevocabil ca să fii sufletul meu pereche?
- Nu, dacă aș fi șchiopătat. - Bine…
Va șchiopăta, normal! Îi tăiem degetul, naibii!
Ia astea!
Ține-i piciorul!
Pe ambele, ca să nu te lovească!
Așa…
Cât o să dureze?
Nu știu. N-am mai făcut amputări.
Nu spune asta!
Dacă nu merge și se întâmplă ceva, Jude nu trebuie să vadă.
Nu spune asta în fața ei!
Nici tu să nu vezi!
- Lasă protejarea! - Nu știi cum e.
Nu mai bine nu mor?
- Scuze! - Mersi!
Așa…
- Așa. - O să fac incizia.
Nu e nevoie să-mi spui.
- E în regulă! - Să dea dracii!
Mai vreau una.
Să dea dracii!
Gata?
Gata? Da?
Isuse, ce-i aia? Dumnezeule!
- Nu! Nell, încetează! - Dumnezeule! Nu pot!
Ca să nu-ți muști limba. Așa. Gata, e bine?
Bine. Numeri invers?
Gata.
Vrei să-l ții sau…
- Futu-i! - Ce vrei să fac cu el?
Pune-l în gheață, în caz că se răzgândește!
Te simți bine? Vorbește cu mine! Rămâi conștientă!
Jude a pierdut verighetele.
Nu-i nimic! Ți le dăm pe ale noastre.
Bine?
Respiră, bine?
Futu-i!
Oxicodona își va face efectul.
Îți mai dau una la recepție.
Între timp, nu mai joci fotbal, da?
Voi doi faceți echipă bună.
Ți-am zis eu!
- Cât e ceasul? - E 11:31.
Futu-i! Trebuie să plec! Nu!
Stai, ar trebui să ții piciorul ridicat puțin!
Nu pot. Trebuie să-l găsesc pe Nicky.
Futu-i!
Fir-ar! Scuze!
Ai stat ascuns aici?
Da, într-un fel. Îmi pare rău. Eu…
Mă bucur că te-am găsit.
Bună!
Poți să te uiți la mine.
Nu.
Bine.
Poți să te uiți la mine.
Nu. Aduce ghinion.
Am trecut de faza asta.
Ai văzut bănuțul norocos de la ușă?
Da.
Eu l-am pus acolo.
Da?
Da.
Am făcut-o pentru tine dimineață. Am simțit că… Nu știu.
Parcă e o distanță oribilă între noi
și am încercat să…
Nu știu.
Auzi?
Uită-te la mine!
Ce ne facem?
Vom reduce distanța.
O să reparăm asta, da?
Eu o s-o repar.
Lasă-mă să repar totul!
Da.
Trebuie doar să fii tu însuți.
Te iubesc.
Da.
- Îmi pare rău. - E în regulă.
Da.
Hei!
Ce ai pe suflet?
La ce te gândești?
Nicky!
Ce ai pe suflet?
Mă gândeam
la ce ai spus. Adică…
„Trebuie doar să fii tu însuți.”
Pare…
Pare caraghios, dar eu…
nu vreau…
Ce?
Nu mai știu cine sunt.
Părinții mei…
Tot ce m-au învățat…
Parcă totul s-a schimbat în săptămâna asta.
Și totul s-a schimbat. Adică…
Nu, Nicky, încetează, da? Ascultă-mă!
Uită-te la mine! Pot să-ți spun cine ești, da?
Ești un om bun.
Ești atât de bun! Ascultă!
Totul va fi bine.
Va fi bine pentru că eu mă voi schimba.
Da? Voi fi bună ca tine. Da.
Ce? Nu, nu face asta! Nu vreau să schimbi nimic.
Nu! Sunt un om rău, da?
Chiar sunt un om rău.
- Nu ești. De ce spui asta? - Pentru că sunt.
Nu, eu sunt. Nu m-am purtat bine la repetiție
și l-am invitat pe taică-tu.
- Încercai să ne împaci. - Nu trebuia s-o fac.
Cum ai zis și tu, trebuia să-mi dau seama cât de aiurea era,
în loc să forțez o împăcare terapeutică între voi.
Credeam că ar fi un moment vindecător.
Și chiar a fost.
A fost terapeutic, într-un fel. A fost. Iar eu…
am aflat ce s-a întâmplat cu mama.
Da. Și nu ți-am fost alături cum trebuia.
Am trecut peste asta. Sunt un nenorocit.
Nu, nu ești.
Eu…
Adică, ultimele mele clipe cu mama sunt cu mine țipând la ea?
- Nu. - Adică…
Eu…
Poate că tu ești blestemată,
dar sunt sigur că eu sunt malefic sau ceva.
Nu ești malefic.
Eu…
Am sărutat-o pe Nellie.
Da, știu.
Știi? Cum?
Mi-a spus Jules azi.
Jules știe?
Își spun totul.
Îmi pare rău.
Îmi pare foarte rău. N-ar fi trebuit s-o fac.
Credeam că sunt osândită.
- Nu ești. - Și că poate…
Nu ești un om rău.
Rachel, uită-te la mine! Nu ești un om rău.
Ne era așa de bine înainte să venim aici!
Știi?
Atunci, mă crezi, nu?
Despre blestem?
Da. Înțeleg.
Doar asta contează.
Mi-e dor de bebeluș.
Unde e bebelușul?
- Ce? - L-ai pierdut?
Nu știu, naibii.
Nicky, ești înăuntru?
Doar… Da, stai!
E vorba despre mama. S-a trezit. E bine!
- Nunta e în zece minute! - Du-te!
Vin imediat! Auzi? Te iubesc mult.
- Te iubesc. Bine. - Te iubesc.
- Te iubesc. Du-te! - L-am găsit pe bebeluș!
- Doamne! Păstrează-l pentru noroc! - Bine! Te iubesc.
Nu am verighetele.
Bine.
Dă-mi verigheta!
De ce?
Nu găsesc verighetele. Le împrumutăm.
Doamne, uite ce am! Am uitat complet.
N-am vrut să se piardă. Fără supărare, Judie!
Bine, începem!
Ridicați-vă, vă rog!
Subtitrarea: Ramona Coman Fără supărare, Judie!