EN TIMME FÖRE VIGSELN
-Får hon i sig vätska? -Ja, men inget mer lugnande.
-Vet du inte när hon vaknar? -Snart, hoppas jag.
När?
Hon sövdes för en stund sen. Nu är läget stabilt.
-Men fixar hon bröllopet? -Hon borde åka in.
Inga sjukhus, sa hon. Hon ville slippa det här.
Du sa att hon skulle vakna och orka med bröllopet.
-Jag vet. -Fick hon för mycket?
Det är inte mitt fel. Hon har haft anfall hela morgonen.
-Bråka inte nu. -Vi kan ställa in det. Bröllopet.
-Det börjar om en timme. -Hon ville se Nicky gifta sig.
-I det här tillståndet ser hon inget. -Hon kanske kan vakna.
-Det kommer hit hundra gäster. -Skit samma, vi ställer in.
-Det bestämmer inte du. -Vi ställer inte in.
-Bråka inte inför mamma. -Hon är inte vid medvetande.
-Hon känner av energin ändå. -Vi ställer inte in.
Varför bryr ni er så? Och du, då?
-Väljer du mamma eller henne? -Portia!
-Ni tittar ju inte ens på varann. -Det betyder otur att ses innan bröllopet.
Det finns inget som heter "otur", bara dåliga beslut. Som det här.
-Skärp dig, Portia. -Nej!
Hon bad mig fråga djävulen om du var hennes själsfrände.
-Så var det inte… -Hur fick jag det här då?
-Inte av djävulen. -En död tant knäckte näsan på mig.
-Du kallade på henne. -Det har aldrig blivit så förut.
-Vad fan hände på den där möhippan? -Sch.
Vadå "sch"?
När jag vaknade låg jag på hennes golv av nån anledning,
och sen får mamma krampanfall.
-Det är inte Rachels fel. -Det är hjärntumörens fel.
-Hon är ond och döljer nåt. -Hon är inte ond.
-Jag vill rädda vår familj, Jules. -Lugna dig…
-Hon bad mig frammana djävulen. -Vad pratar du om, Portia?
Det var inte djävulen. Det var min gammelmoster.
Jag döljer ingenting. Jag har varit ärlig mot er om allt.
Det har varit väldigt mycket den här veckan.
Men det här ska leda fram till ett vackert jävla bröllop, så det så.
Vi ska gifta oss idag.
Jag älskar honom, och er.
Jag förstår att det här är viktigt för er mamma,
men det är vårt bröllop, och ni får inte förstöra det.
Jag ska gå fram till altaret, vad som än händer.
Hon kommer att vakna lagom till allas vårt drömbröllop.
Vi ska göra det här.
Nej.
Nej, vi ställer in. Eller hur, pappa?
-Absolut inte. -Inte en chans.
-Vi ska inte ställa in nåt. -Det bestämmer inte du, Portia.
-Det ska bli av, Portia. Kyl det där. -Far åt helvete.
-Du kan få ett fult ärr. -Som du, då.
Nu räcker det, snälla.
Gå härifrån.
Min fru vill ha lugn och ro.
-Förlåt, pappa. Jag vill bara hjälpa till. -Tack.
Visst, hon ber om ursäkt…
Kom, gumman.
Kom.
-Jag har tänkt ut en plan. -Okej. Vad?
Det är invecklat. Stanna här hos Nicky, så säger vi till när du behövs.
Jag vill ju veta hur planen ser ut. Nell!
Håll käften och gör som hon säger.
Vad är planen?
Jag har hittat boken Portia pratade om när hon var besatt.
Något levande, något dött, något stulet, något rött.
Gör vi den ritualen, så blir allt bra.
Det är en variant av "nåt gammalt, nåt nytt, nåt lånat, nåt blått".
"Något levande" ska komma från brudgummen.
"Något dött" från bruden, "något stulet" från svärmodern
och "något rött" från en fiende.
Det funkar bäst med blod, så vi får samla in det och blanda det,
och så dricker jag det innan bröllopet.
Då blir jag hans själsfrände, om jag inte redan är det.
Vad tror du?
Är du helt galen?
ATT BLI NÅGONS SJÄLSFRÄNDE
NÅGOT LEVANDE FRÅN BRUDGUMMEN, NÅGOT DÖTT FRÅN BRUDEN
Brudgummens säd…
-Ska du plocka ut ett ben ur din kropp? -Jag vet inte!
Hår från svärmodern, och blod… Herregud.
DRICK BLANDNINGEN
-Och det här ska du dricka? -Jag antar det.
Herregud, Rachel.
Det var inte det du skulle säga.
"Ben från bruden?" Vill du ta bort ett ben?
-Nej, det vill jag inte. -Vi skulle ju hålla oss i verkligheten.
Ja, du sa det strax innan Portia blev besatt av min bortgångna gammelmoster.
Verkligheten är inte längre ett alternativ.
-Det blir ganska kraftiga biverkningar. -Ja, jag vet.
Du blir hans själsfrände… Hur då?
Jag vet inte.
Helt jävla sjukt.
-I värsta fall så funkar det inte. -I värsta fall blir du en Stepfordfru.
Ja, visst. Okej.
Men det gör mig inget. Nicky är ju fantastisk.
Det går inte att hitta nån bättre. Men jag är inte så bra.
Jag är halvdålig, och det har jag alltid vetat,
men nu har jag möjlighet att lösa det.
Du är inte alls dålig. Du är en jättebra person.
Nix. Det här är bara ett av många exempel, okej?
Det som hände igår, så gör bara nån som är halvdålig.
Det är liksom grejen med möhippor. Så har det alltid varit.
-Det är nya tider nu. -Män gör sånt hela tiden.
Ja, men inte Nicky, för han är så himla bra.
Hans själsfrände borde vara lika bra, så det här kanske är toppen för mig.
Om det funkar kanske det här kan bli som lobotomi för mig, på ett bra sätt.
-Du behöver ingen lobotomi. -Okej, men jag vill inte dö!
-Du kanske inte dör. -Jag vill vara säker på att jag inte dör.
-Jag genomför ritualen. -Du vet inte vad följderna blir.
Det vet jag visst.
Om jag gör det överlever jag, annars dör jag antagligen.
Du blir en version av dig själv som du inte känner igen.
Ja, men en högst levande version.
Jag trodde att det räckte med att du tror att han är din själsfrände.
Jag vill inte dö som mamma.
Okej?
Så jag måste göra nåt.
Du får gärna hjälpa mig, men jag gör det oavsett.
Det här bröllopet ska inte sluta i en tragedi.
På det här sättet kan jag vara helt säker.
-Är det verkligen den enda möjligheten? -Helvete också.
Bröllopet är klockan 12.
Det är klockan 12, solen går ner 16.44 och klockan är 11.08 nu.
Jag börjar med "något stulet" från Victoria,
och sen kanske "något rött" från Portia, för hon hatar mig ju.
Kan du berätta för Jules vad planen är?
Han måste hjälpa oss med "något dött", så fixar jag det med Nicky sen.
Kan du göra det?
Jag ställer in vigseln. Inte för att du har gjort dig i ordning…
Vänta, Portia!
Vänta, vänta!
-För fyra dagar sen ville du inte ens. -Mycket har hänt.
Som när du släppte in outgrundlig ondska i vårt hem?
Jag måste gifta mig så att den inte drabbar din familj.
Din narcissistiska förbannelse är väldigt "pick-me" och sabbar stämningen.
-Vilken stämning? -Du nekar mamma hennes sista önskan.
Nej, men du skulle göra det om du ställer in bröllopet.
Det är för sent för det.
-Jag kan köra bort dem utan problem. -Okej.
Gör det.
-Nu är du likgiltig igen. -Nej, jag hinner bara inte bråka med dig.
-Varför hinner du inte det? -För att jag ska gifta mig om trekvart!
-Du tror väl inte på det där? -Jo, och det har jag rätt till.
Tack, jättefint.
-Lugna ner dig. Gästerna är här nu. -Du lyssnar ju inte!
Du får inte göra bröllopet till nån djävulsorgie.
Varför tror du ens det?
Jag fick en smocka när du kontaktade dödsriket.
Jag ber alla att gå.
Det spelar ingen roll. Jag behöver inte hundra gäster.
Allt jag behöver är Nicky, ringarna och vittnet.
Jag ska gifta mig, okej?
Du kan fortfarande ge din mamma det hon önskar sig. Ett vackert bröllop.
Kom igen!
-Det kommer folk. Ska jag ta det där? -Varför det?
För att det är blodigt och äckligt.
Varför vill du ha mitt blod, Rachel?
Jag vill inte ha ditt blod. Jag försöker bara hjälpa dig.
Nej.
Fan!
Vet du var brudparet ska mötas inför vigseln?
Gå ditåt, där är gästerna.
Vänta, du är väl bruden?
-Inte det? -Jo, men inte just nu.
Jag måste säga en sak. Det har hänt nåt hemskt.
Är det nåt med farmor?
Jag hade dem i asken, men nu hittar jag dem inte.
-Vad hittar du inte? -Ringarna.
Helvete. Okej…
-Var såg du dem senast? -Jag vet inte.
Jag hade dem i asken och ställde den ifrån mig.
-Försök att tänka efter. -Hej, Rachel!
Hej! Minns du att du såg dem nånstans?
-Hej, Rachel! -Hej! Ett ögonblick, bara.
Leta på vänster sida. Försök komma ihåg var du såg asken senast.
Jag har inte tid med det här… Vilken färg hade asken?
Silvrig, tror jag.
Silvrig, silvrig…
Letar du efter nåt?
Gå och leta i vardagsrummet, Jude.
Upp med hakan. Njut av dagen. Det kan vara din sista.
Har du tagit våra ringar?
Det är sant som de säger. Ingen undkommer äktenskapets tre ringar.
Jude!
-Förlovningsringen… -Skynda dig!
…vigselringen…
…och förnedringen.
Har du tagit våra ringar?
Jag tar mitt byte först när katastrofen är ett faktum.
Det här…
…var din mammas.
Och jag har din pappas slips.
Ett "något lånat"…
…till mig.
Den här gången blir det inget byte, din jävel.
Jag låter dig inte vinna. Jag tänker överleva.
Jag för inte den här sjuka skiten vidare. Det slutar med mig ikväll.
Ja, vi vår väl se.
Solen går ner 16.44.
Jag vet, så jag har gott om tid. Skål.
Det gör fortfarande ont!
-Hej, Rachel! -Snygga kläder.
Grattis, Rachel. Hur känns det?
Det känns bra. Ursäkta, jag måste byta om.
Fyra år på läkarlinjen… Vilket skämt. Det var väl ditt kall att rädda henne?
Nu överdriver du.
Då får jag göra det själv. Det lär gå illa, men det skiter ju du i.
-Ska du göra det? -Ja, varför inte?
-Det kommer att gå åt helvete. -Jaså? Vi får väl se.
Jag gör det.
-Är det sant att du ska ha den klänningen? -Hennes mamma lät inte henne ha den.
Jag ville ändå inte ha den. Jag valde nåt lite mer modernt.
Vad skumt det var igår kväll. Vi pratade med ett spöke.
Var är Portia? Är hon helt kvaddad i ansiktet?
Ursäkta, jag måste…
Hallå?
Vad håller du på med?
Förlåt, jag ville bara…
Jag ville kolla hur hon mådde, bara.
Okej…
Förlåt.
Förlåt, men jag kan inte…
Jag kan inte låta dig göra det där.
Det kan jag inte.
Jules sa att det finns en chans att hon…vaknar i tid.
Jag tycker att vi…
Min fru är av en sällsynt sort. Hon brinner hett och snabbt.
Varje gång det här händer, blir det lite mindre kvar av henne.
Så efter det här…
…är hon slut.
Jag har lovat henne att inte låta henne tyna bort.
Hon har levt ett värdigt liv, och hon ska dö…
Kan du inte bara vänta…
…i 40 minuter?
Hon kanske vaknar.
Det här bröllopet var ju hennes sista önskan.
Om inte annat…
…så för Nickys skull.
Nicky måste växa upp.
Ni är unga,
och jag förstår att vårt arrangemang kanske är svårt att förstå,
så jag ska förklara.
Hon dör hellre som den hon är…
…än blir till nån som hon inte känner igen.
Jag vill gärna vara ensam med min fru nu.
Jules? Nellie?
Ja, vi är redo.
-Måste det vara ett ben? -Ja.
Nåt som inte märks så mycket.
-Du behöver inte göra det här. -Avskräck henne inte.
Från att operera bort skelettet strax före sitt bröllop?
Inte hela skelettet.
Snälla. Jag vill leva. Jag vill att Nicky ska vara lycklig.
Jag vill att det här ska ta slut, så skär av nåt.
-Går det med en tand? -Nej, det sabbar ansiktet.
-Än sen? -Hon ska ändå gifta sig.
Förlåt, jag trodde att vi behövde rädda hennes liv.
Ja, men omärkligt.
-Hon ska ändå förändras övernaturligt. -Inuti, ja.
En lilltå?
Du måste bestämma åt mig. Det är för sjukt. Jag kan inte bestämma.
Höger eller vänster?
Min högra. Nej, den vänstra.
Nej, helvete… Höger.
Upp på bordet.
-Is? -Ja.
Okej…
Först stryper vi blodtillförseln.
Du behöver inte berätta, tack.
Kommer hon att halta?
Okej…
Skulle du ha förändrat dig oåterkalleligt för att bli min själsfrände?
-Inte om jag skulle halta. -Hörni…
Klart hon kommer att halta. Vi ska kapa hennes tå, för helvete.
Ta de här.
Håll i hennes ben. Bägge, om du inte vill bli sparkad.
Okej…
Hur lång tid tar det?
Jag vet inte. Jag har aldrig amputerat förut.
Avslöja inte det!
Om det här inte funkar och nåt händer däruppe, så får inte Jude se det.
-Säg inte så inför henne. -Jag vill inte att du ser det heller.
-Du behöver inte skydda mig. -Du vet inte hur det är.
-Kan vi fokusera på att jag inte ska dö? -Okej.
-Nu gör jag snittet. -Du behöver inte berätta.
Helvete!
Nej, nej…
Fy helvete!
Är du klar?
Herregud, vad är det där?
-Snälla Nell… -Här, så att du inte biter av dig tungan.
Ta den.
Okej… Räknar du ner?
Nu är det klart.
Vill du hålla i den?
Helvete…!
-Vad ska jag göra med den? -Lägg den på is ifall hon ändrar sig.
Är du okej? Prata med mig. Håll dig vaken.
Jude har tappat bort ringarna.
Det är ingen fara, ni kan ta våra.
Andas bara.
Helvete.
Oxyn börjar snart verka.
Jag ger dig en dos till under bröllopsfesten.
Ingen fotboll nu på ett tag, okej?
Ni är faktiskt ett riktigt bra team.
Vad var det jag sa?
-Vad är klockan? -11.31.
Helvete, jag måste gå.
Du borde hålla foten högt ett tag.
Jag hinner inte. Jag måste hitta Nicky.
Helvete…
Jävlar. Förlåt!
Har du gömt dig här?
Ja, typ. Förlåt, jag…
Jag är glad att jag hittade dig.
Hej.
-Du får titta. -Nej.
-Jo, du får titta på mig. -Nej, det betyder otur.
Det stadiet har vi passerat för länge sen.
Såg du lyckoslanten utanför dörren?
Ja, det gjorde jag.
Jag la den där.
-Gjorde du? -Ja.
Jag la den där för din skull i morse. Jag kände att…
Jag vet inte, det blev ett så hemskt avstånd mellan oss, och jag ville…
Jag vet inte.
Du…
Se på mig.
Vad ska vi göra?
Vi ska ta bort avståndet.
Vi ska lösa det, okej?
Jag ska lösa det.
Låt mig få lösa allt.
Ja…
Du behöver bara vara du.
Jag älskar dig.
-Förlåt. -Förlåt.
Du…
Vad är det?
Vad tänker du på?
Nicky…
Vad tänker du på?
Jag tänkte bara på det du sa.
"Du behöver bara vara du."
Det låter…
…fånigt, men jag vet inte…
Jag vet inte…
Vadå?
Jag vet inte vem jag är just nu.
Mina föräldrar och deras…
Allt som de har lärt mig…
Det känns som om allt har förändrats den här veckan…
Nej, Nicky. Säg inte så.
Se på mig. Jag kan säga vem du är.
Du är en bra människa. Du är så snäll.
Och du…
Allt kommer att bli bra.
Allt ska bli bra, för jag ska förändras. Jag ska bli lika bra som du.
Nej, jag vill inte att du förändras på nåt sätt.
Jo, för jag är en dålig människa.
Jag är verkligen en dålig människa.
-Nej, varför säger du så? -För att jag är det.
Nej, det är jag som är dålig. Jag betedde mig illa på middagen.
-Och jag bjöd hit din pappa. -Du ville ju återförena oss.
Jag borde inte ha gjort det.
Du hade rätt. Jag borde ha fattat hur jävla trasigt det är,
istället för att försöka tvinga fram nån kathartisk återförening mellan er.
Jag trodde att det skulle bli läkande.
Det var det också. Det var typ…kathartiskt.
Det var det. Jag fick äntligen veta vad som hände med mamma.
Och jag fanns inte där för dig som jag borde.
Jag bara viftade bort det för att jag är en sån skitstövel.
-Det är du inte alls. -Jag…
Ska min sista stund med mamma ha varit att jag skällde ut henne?
Alltså, jag…
Du må ha en förbannelse över dig, men jag måste vara ond eller nåt.
Du är inte ond.
Jag…
Jag hånglade med Nellie.
Ja, jag vet.
Hur vet du det?
Jules berättade det för mig.
-Vet Jules om det? -De berättar allt för varandra.
Förlåt.
Förlåt. Jag borde inte ha gjort det.
-Jag trodde att jag var dödsdömd… -Det är du inte.
-…och att kanske… -Du är ingen dålig människa.
Se på mig, Rachel. Du är inte en dålig människa.
Vi hade det så bra innan vi kom hit.
Eller hur?
Du tror mig väl?
Om förbannelsen.
Ja. Jag förstår.
Det här är det enda som betyder nåt.
Jag saknar vår pyttebebis.
Var är vår pyttebebis? Har du tappat bort pyttebebisen?
Jag vet fan inte…
Nicky? Är du där?
-Ja, vänta lite. -Mamma har vaknat! Hon mår bra.
-Skynda dig, vigseln är om tio minuter. -Jag kommer.
Jag älskar dig så mycket.
-Jag älskar dig. -Jag älskar dig.
-Jag älskar dig. Gå nu. -Här är pyttebebisen!
-Vad bra! Behåll den. Den betyder tur. -Jag älskar dig.
Jag har inte ringarna.
Okej.
Ge mig din ring.
-Varför det? -Vi hittar inte ringarna. De lånar våra.
Just det, kolla vad jag har. Det hade jag glömt.
Jag ville inte att de skulle komma bort. Inget illa menat, Judie.
Nu är det dags!
Ni kan ställa er upp.
Undertexter: Karl Hårding e komma bort. Inget illa menat, Judie.