Posaďte se.
Sešli jsme se tady, abychom byli svědky spojení těchto dvou milovaných duší.
Říká se, že láska je trpělivá a laskavá.
Ale já zjistil, že láska dokáže být i nebezpečná.
Když se zamilujeme, naše srdce změkne.
A jakmile změkne, okamžitě je prošpikováno skrz naskrz.
To je láska.
Je to kovová tyč, která probodla srdce.
A člověk každý den doufá, že tu tyč někdo nevyrve.
Ale jako u každého rizika
je to právě ten adrenalin, díky kterému to stojí za to.
Abychom milovali naplno, musíme se odevzdat.
Nejdůležitější rozhodnutí je to, komu svěříme konec té kovové tyče.
Teď oba řeknou sliby, které si sami sepsali.
Rachel, můžeš začít.
Nicky,
zamilovat se do tebe bylo snadné, ale hlavně nečekaně rychlé.
Naše první rande bylo v pronajatém autě
a trvalo čtyři dny.
Čtyři dny.
Vzpomínám si, jak jsem si říkala,
že z toho auta nechci nikdy pryč.
A ze čtyř dní se dnes stává… navždy.
Celý život jsem se snažila obrnit
proti smůle. Vždycky…
jsem usilovala o jistotu, ale…
jak všichni víme, tenhle týden to bylo kurevské peklo.
Omlouvám se. Tenhle týden to bylo peklo.
Ale během toho všeho mi došlo,
že se na jistotu spoléhat nemůžu.
Protože v manželství, lásce ani ničem jiném jistota neexistuje.
Jediná jistota v životě je smrt.
Proto na jistotu seru.
Nemám se čeho bát.
Protože ty jsi můj talisman pro štěstí.
A vždycky jsi jím byl.
Je to pravda.
Slibuju…
Nicky, že tě budu vnímat takového, jaký jsi. Přesně jako ty vnímáš mě.
A taky slibuju,
že budu věřit v tebe i nás.
Protože o tom všem to celé je.
Je to krok do neznáma. Netušíme, jak to celé dopadne,
ale věříme, že to bude fungovat.
A já věřím,
že jsi moje pravá láska.
Takže ať nás v životě čeká cokoli,
z toho pronajatého auta nevystoupím.
To bylo všechno.
Teď ty, Nicky.
Jo. Jasně.
Já to mám napsané.
Rachel…
Měl jsem jít první. Po tobě to je náročné.
Tak jo. Rachel, jak jsi po svém příjezdu sama viděla,
vyrostl jsem v rodině, kde je manželství nade vše.
Takže když jsi mi po dvou týdnech vztahu řekla,
že se nechceš nikdy vdávat, věděl jsem,
že jsi ta pravá.
Ale teď vážně. Nemusel jsem přemýšlet, zda jsi ta pravá.
Věděl jsem to od první chvíle.
A po naší společné první hodině jsem si říkal,
že doufám, že každá hodina s tebou bude taková.
A že pokud s tebou nestrávím zbytek života,
bude to jedině tím, že jsem to kardinálně posral.
Slíbil jsem si, že to kardinálně posrat nesmím,
abych s tebou jednoho dne stanul před oltářem a mohl si tě vzít.
A teď je to tady.
Slibuju ti, že tě budu milovat,
budu ti věnovat svůj čas, budu se tě snažit chápat.
Že ti budu partnerem, co tě nebude soudit, ať se vydáš na jakékoli dobrodružství.
Slibuju, že při tobě budu vždycky stát,
i když věci uvidíme jinak.
Na světě není nic, na čem by mi záleželo víc než na tobě.
A nedopustím, aby nás cokoli rozdělilo.
Miluju tě.
- To bylo nádherné. - To jste oba řekli moc krásně.
A teď přichází ta očekávaná chvíle. Prstýnky, prosím.
Tak jo. Tenhle je pro tebe.
A tenhle pro tebe.
Celá se třesu.
Tak jo.
Rachel Alexandro Harkinová,
bereš si Nicholase Summera Cunninghama za svého právoplatného manžela,
abys ho milovala a ctila ve zdraví i nemoci, dokud vás smrt nerozdělí?
Ano, beru.
Nicholasi Summere Cunninghame,
bereš si Rachel Alexandru Harkinovou za svoji právoplatnou manželku,
abys ji miloval a ctil ve zdraví i nemoci, dokud vás smrt nerozdělí?
- Stačí říct „ano, beru“, synku. - No…
Jsi v pohodě?
No…
Ten slib jsem napsal před týdnem
a nereflektuje, jak se cítím…
Protože máš pravdu.
Tenhle týden jsme si prošli peklem.
A všechno, co jsem věděl o lásce a manželství, se změnilo.
Všechno se změnilo.
A teď ti rozumím víc než kdy předtím.
Rozumím tomu, co jsi říkala.
Co děláš?
Manželství lidi ničí.
A nás už začalo ničit taky.
A víš co? Nechci…
Nechci, aby se náš vztah změnil.
- Drž se plánu. - Co děláš?
Manželství je jed.
- Manželství je… Nech toho. - Jsi v pohodě?
Manželství otrávilo moji rodinu a já tě…
Tlačil jsem tě do něčeho, co jsi nechtěla.
Co děláš?
Nepřeju si nic jiného, než strávit zbytek života s tebou.
Ale nechci skončit jako oni.
Chci, abychom měli to privilegium dobrovolně si náš vztah denně vybírat.
- Tak jako doposud. - Buďte v klidu.
To auto z půjčovny odbočuje doleva, co nejdál odsud. Ale pořád v něm sedíme.
Nicky, podívej se na mě.
Vezmi si mě. Musíš si mě vzít. Hned teď.
Osvobozuju nás od téhle instituce.
- Děláš si ze mě prdel? - Rachel.
Vždyť jsi to chtěla.
- Přestaň. To ne. - Myslím to vážně.
Nechme je si promluvit.
- Rachel. - Ne.
Zůstaňte prosím sedět.
Rachel!
Sedneme do auta a odjedeme. Sereme na to.
- To jako fakt? - Promiň za ten tlak. Napravuju to.
- Ten týden to bylo peklo. - Ty vole.
Snad ne vize naší budoucnosti. To nedovolím.
Jasně že to bylo peklo.
Máme svatbu, to je normální.
Ten krok do neznáma jsi měl udělat se mnou.
- Ale to je to, co dělám. - Ne.
Schováváš se za filozofii a bojíš se budoucnosti
na základě špatných rozhodnutí jiných.
To já do našeho vztahu vložila důvěru.
- Dělám to samé. - A jak, prosím tě?
Souhlasilas, že jde jen o nás.
- Snažím se nás chránit. - Jak?
Zpochybnil jsem kvůli tobě hodnoty naší rodiny!
Ale já se tě o to neprosila.
Jasně, ale vím, že ses nikdy vdávat nechtěla.
A teď tomu rozumím. Konečně chápu proč.
Musíš si mě vzít. Musíme se vzít.
Rachel, říkala jsi, že se vdávat nechceš.
To bylo před tou rodinnou kletbou.
Kdybys mě nepožádal o ruku, nic by se nestalo. Není to tvá vina.
Vážně není. Nevěděls to.
Ani já to nevěděla. Ale teď to víme a musíme se vzít.
To není dost dobrý důvod.
Mělo by to být proto, že se milujeme a v manželství věříme.
Já vím, kurva, ale naše situace je úplně jiná.
Panebože, proč to děláš zrovna teď?
Kurva, proč?
Proč to děláš zrovna teď?
STANE SE NĚCO HROZNĚ ŠPATNÉHO
Jo, víc. Jo, ještě. To je ono. Díky.
Tolik všem nalijte.
I dětem. Tahle je pro vás.
Měl krizi, Victorio.
Přišel se ke mně poradit, tak jsem musel být upřímný.
Tohle jsem nemohl tušit.
On si nás idealizuje. Myslí si, že naše manželství je dokonalé.
Taky že je.
Zničil jsi mi vztah se synem.
Už nikdy nebudu mít šanci získat jeho důvěru.
- Ne. Miluje tě. - Zničil jsi mi konec života.
Počkej, vrať se. Victorio.
Zlato, co se to stalo?
Tobě to nevadí? Je Nicky v pohodě? Co máme dělat?
Díky, je to jen malá neshoda. Všechno dobře dopadne.
Rozneste další rundu. Ať nikdo nemá žízeň. Na zdraví.
Na zdraví.
Do dna. Ahoj, maminko. Snažím se udržet dobrou náladu.
Proč jsi mě teda požádal o ruku?
Když jsem se nechtěla vdávat.
Stačilo, abys zjistil, že vztah vašich není dokonalý.
To ti stačilo.
Abys udělal to, co říkám od prvního dne.
Hodinu po příjezdu sem jsem ti mohla říct,
že manželství vašich není v pořádku.
Tvá máma je milá, ale je to narcistka.
A tvůj otec je zlomený romantik,
který hledá, kam ten zbytek sebe nacpat.
Jejich manželství funguje, protože ji uctívá.
Což ona potřebuje.
Je jí posedlý, a přesto pro ni není dost.
Jsou oba prázdní a je dost depresivní to sledovat.
Díky, Rachel. Jako fakt. Moc díky.
Takže ani jeden z nás nechce dopadnout jako tvoji rodiče.
A jenom aby bylo jasno, v našem případě jsem já ten romantik a ty ta narcistka.
Aha. To je super.
Jo. Vážně to dává smysl,
protože celý náš vztah se točí kolem tebe.
- No jasně. - To já tě utěšuju, že to bude dobré.
I když se zrovna vůbec nic neděje.
Pořád si myslíš, že ti něco hrozí,
tak kolem tebe našlapuju po špičkách.
- Protože nic neustojíš. - Chápu.
- Nezvládneš den o samotě s mojí rodinou. - Chápu to.
Pořád tě musím utěšovat.
S tebou je každá blbost jedno velké vyčerpávající puzzle.
- Nic není snadné. - Chápu.
- Není lehké tě milovat. - Já vím.
Jo. Vím to.
To chceš slyšet?
Do prdele.
Chci ti dát… Počkej, oni se vrátí.
Ne, já…
Na zdraví. To je ono. Připijeme si.
Mám pocit, že jsem to byl já.
Máme odejít? Počkej, fakt máme odejít?
Portia říkala, že obřad bude brzo pokračovat.
Tak proč jsi mi řekla ano?
Když jsem tě požádal o ruku.
Protože jsem věděla, jak je to pro tebe důležité.
A milovala jsem tě a…
Nicky, jsi jediný, kdo mě mohl dostat před oltář.
Milovala jsi mě?
A teď už mě nemiluješ?
- Ne, jdi pryč. - Chci vědět, co bude.
Portio, vypadni.
Máma vás chce zpátky. Šťastné a usměvavé.
Jako bys ji neztrapnil před rodinou
a před těmi, kterých si váží.
- Super. Sbohem. - Fuj, máš mokré ruce.
Ano, Nicky, pořád tě miluju.
A nejvíc na tobě miluju to,
že jsi nezlomný jako skála
a neděláš věci, jako že mě necháš před oltářem.
Tohle přece není rozchod.
- Zachraňuju nás. - No super. Jasně.
A fungovalo to?
Kdybys nás chtěl zachránit,
řekl bys, že si mě bereš. Všechno jsem měla pod kontrolou.
Rozumíš?
Musela jsem si projít peklem, abych tam to ano řekla s jistotou.
Pokud si mě nevezmeš do západu slunce, kletba přejde na tebe a tvou rodinu.
Takže pravda je taková, že já zachraňovala tebe.
- Panebože, Rachel. Cože? - Jak jako cože?
Proč jsi tak překvapený?
Neviděli jste Nevěstu na útěku? Je to klasika.
Ahoj, moc ráda vás vidím.
- Rozkošné. - Jasně. Ahoj…
Ty vole, já to asi nedám. Taky se klepeš? Já trochu jo.
Nechci to říkat, ale každý mi dlužíte 50 babek.
- Ty kráso, vy jste se vsadili? - Jo.
Po včerejšku to byla sázka na jistotu.
- Podej mi to. - Sázka byla, že to zruší.
- Ještě není konec. - Ty taky.
- Ty taky? - Co? Mám rád peníze.
Prohrál jsi sázku.
Jsou posázené kamínky, ne diamanty.
Ale zadní část je na míru. Nesahej na ně, jsou křehké.
To snad ne. Jak typické.
Co si kurva myslel?
Netuším.
- A ona nevypila ten… - Netuším.
Řeknu ti, jak to vidím já.
Co jsme přijeli, byla jsi podrážděná.
Pak jsi mi řekla, že se stane něco hrozného.
A potom jsi začala mluvit o kletbě.
Takže už chápeš, proč mi dávalo smysl,
že budeš nadšená z toho, že se nevezmeme?
To všechno, co se před svatbou stalo,
muselo být částečně tím, že jsi byla pod tlakem.
Promiň. Nicky, přestaň.
Co je?
Ty té kletbě nevěříš?
Manželství je kletba.
- A já nás té kletby ušetřím. - Ty vole, ne, Nicky.
Kletba je kletba. Řešením bylo, že se vezmeme.
- Myslíš si, že jsem si to vymyslela? - To si nemyslím, ale…
Co? Řekni mi, co jsi chtěl říct.
O co jde? Bojíš se závazku? Nebo jsi vystresovaný?
Ne, tak to není. Jenom…
- Co? - Myslím si…
Oba jsme svým způsobem prokletí.
Systémem, který nás vychoval.
Panebože.
Ale napravíme to tím, že se nevezmeme.
Takže když říkám, že umřu, pokud nejsi má pravá láska,
tak mi nevěříš?
Nemyslím si… Rachel…
Co?
Co si nemyslíš?
Jo. Podle mě se to nestane.
Dneska jsi mi řekl, že mi věříš.
Těsně předtím, než jsem šla k oltáři. To snad ne.
- Počkej. No tak. - To je šílené. Nemůžu tomu uvěřit.
- Ne. - Takhle jsem to nechtěl.
Důvěřovala jsem nám, protože jsem si myslela, že mě vidíš takovou, jaká jsem.
A že se tak vidíme oba.
Můžeme se vrátit o čtyři hodiny zpátky?
Jste od nevěsty, nebo od ženicha?
- Od ženicha. - Já to věděl. Jste vdaná?
- Jo. - To je vaše žena?
- Ano. - A věříte, že je vaše pravá láska?
Ano. Určitě.
Určitě?
Promiňte, půjdeme si sednout. Pojď.
Co bude, když tu není nevěsta ani ženich?
To je začátek tvého dalšího vtipu?
- Ne, myslím to vážně. - Co já vím?
- Dejte si, pane. - Ne!
Nevím, co chceš, abych dělal.
Nenecháš mě myslet nezávisle na tobě!
Neakceptuješ, když nemám stejný pohled na věc jako ty.
Nemůžu změnit, čemu věřím.
- Ale ty nevěříš mně. - Hele, to je něco jiného, Rachel.
- To je jiné. - Jak jiné?
Nevěřím v nadpřirozeno, vesmírné odplaty ani kletby.
Nevěřím na mimozemšťany,
ale kdybys mi řekl, že jsi jednoho viděl,
věřila bych ti, Nicky.
Promiň, Rachel. Já prostě… Věděla…
Věděla jsi, jaký jsem. Tohle není novinka.
Nicky, když někoho opravdu miluješ,
tak tomu člověku věříš. O tom důvěra je.
Takže když jsi mi řekl, že mi věříš, věřila jsem ti.
Neprocházela jsem katalog toho, co jsi kdy řekl.
Protože vím, kdo jsi. Vím to v každé naší chvíli.
Dívám se na tebe. A jen a jen na tebe. Ale ty to tak se mnou nemáš.
Prostě nemáš.
Před dlouhou dobou sis vybral jednu verzi mě.
A když nejsem stejná, frustruje tě to.
Protože nevíš, kým být. A to je fakt na prd.
Tohle je hrozná vlastnost,
protože pak mi nedáváš možnost existovat.
Dvě tequily, prosím.
- Líbí se mi vaše sako. - Děkuju.
Dáte mi ho?
Je 15:45. Jdu pro ně.
Co se tam kurva děje?
Dementi.
Nemožné!
Pusťte mě.
Rachel, slunce zapadá v 16:44, za necelou hodinu.
- Co tam děláte? - Dej mi chvilku.
Moc chvilek ti nezbývá. Jdu sehnat klíč, dementi.
Tady ho máme. Jude, pojď k nám.
Kdybys nebyla prokletá, řekla bys ano?
Panebože, to je irelevantní.
To je jako kdybych neměla ruce a ty ses ptal, jestli bych byla pravák.
I tak chci odpověď.
Co na to říct. Víš co, Nicky?
Tvoje máma tě rozmazlovala
a chránila tě před celým světem.
Takže nemáš ponětí, jak skutečný svět funguje. Nemáš.
…zlý člověk. Měli by studovat tvůj mozek.
Ty vole, to se stalo před dvěma roky.
No a? Já bych se nikdy na týden nevypařil.
- Jdi si radši zahulit. - Máš se za romantika?
Klesnout na moji úroveň?
Jsi ten největší manipulátor, kterého…
- Ty vole. - Ne. Jak?
- Já věděla, že to zkazíš. - Já to nezkazila.
Vím, že to byl pro všechny náročný týden, ale ať máte jakékoli problémy,
slibuju vám, že bude prostor na to je vyřešit. Ale teď se to nehodí.
- Nech je si to vyřešit. - Ne teď.
Musí se vzít, tati. Musí.
- Co to mělo být? - Tohle nemám zapotřebí.
To nikdo z nás. Prober se a koukej se oženit.
- Co to děláš? - Jdi mi z cesty.
Tys to nevypila?
Ne, vložila jsem do něj svou důvěru.
Proč jako?
- Věřila jsem mu. - Co měla pít?
Co to kurva děláš? Koukej si ji vzít.
Kašli na svoji novou filozofii.
- Vezmi si ji, nebo jsme v prdeli. - Co měla pít?
Sklapni, Portio. Musíte se vzít.
- Kvůli té kletbě? - Ano.
On mi nevěří.
Je skutečná, a jestli si ji nevezmeš, přejde na nás.
Takže i na Juda, viď?
Jak jako na nás?
- Jo. - Tomu nerozumím.
Tak jo, všichni se uklidní.
Zlatíčko, no tak.
To, co jsi řekl, jsi nemyslel vážně, viď?
Snažil jsem se…
- Snažil jsem se zachovat správně. - Máš pět minut.
Julesi!
Tak jo. Jdeme. Tati, máš ten proslov?
- Najdeme svědka. - Přestaň.
Proč tu stojíte? Jdeme.
Jenom jsem…
No tak, Rachel. Jdeme.
Půjdeme tam a dokončíme ten obřad. Dobře?
Nemusíš se vůbec stydět.
Nikdo se nezlobí.
Zlatíčko, podívej se na mě.
Všechno dobře dopadne.
Tak pojď.
Moc mě to mrzí. Vážně.
Zkusíme to znovu?
Chceš se vrátit a dát tomu druhou šanci? Co ty na to?
Rachel, chceš se…
Co ty na to?
Ne.
Ne, Nicky.
Nevezmu si tě.
- Co děláš? - Kvůli němu neumřu.
Neumřeš. Vždyť věříš, že je tvá pravá láska.
- Už ne. - No tak, Rachel.
- Prosím, udělej to pro mě. - Pro tebe?
Nicky, tohle všechno jsem dělala pro tebe.
Jak naše zásnuby,
tak teď u oltáře. Řekla jsem ano, protože jsem v tebe věřila. Ale už ne.
Už kvůli tobě nechci zrazovat sebe samu.
Zasloužím si druhou šanci.
- Rachel, no tak. - Nedělej to.
Stačilo, abys mi věřil, Nicky.
Kurva, je 16:45.
Panebože.
Jude!
Co budeme dělat?
Netuším.
Neslyším tě.
Něco vymyslím. Dobře? Něco… Kde kurva je?
Zandere?
Bude to dobré. Zůstaň tady.
Mami!
Pozor!
Hele. Podívej se.
Mrzí mě to. Něco si tam přidržte. Dobře?
Bude to dobré.
Co se to děje s tvojí rodinou? Panebože.
Zavři oči, synku. Rozumíš? Zavři oči.
Tohle jste myslel? Proč jste mi kurva neřekl, co se stane?
Já tě varoval. Říkal jsem, že to přejde na jeho rodinu.
Mami, ne.
Já věděla, že je satanistka.
- Nikdo mě neposlouchal. - Ne.
Co se to děje?
Bude to dobré. Slyšíš? To zvládneš.
- Zamkni dveře. - Dobře.
A nikoho nepouštěj. Jen mě a Nell. Dobře?
Dobře.
- A pusť si nahlas televizi. - Super Bowl LX…
Mám tě rád a nedovolím, aby se ti cokoli stalo.
Hned se vrátím.
Bude to naprostý masakr, protože Seahawks…
Hele, ta zkurvená kletba přešla na nás.
To se mi stane taky?
- Ne, pokud je manžel z Vegas pravá láska. - Ty ses vdala?
Mami, promiň. Byla to chyba a blbost.
- Mami? - To nemůže být pravda.
Je to pravda. A je to tvoje vina, ty kreténe.
Stačilo, aby sis ji vzal.
Tohle se děje, protože sis ji nevzal.
Možná existuje něco, co to zastaví.
Tak co budeme dělat?
- Pomůžeme ti. - Promiň, byla to chyba, mami.
- Proč jsi nepodepsal ten rozvod? - Nechci bez tebe žít.
- Panebože. - Krvácím?
Zatím ne.
Rachel, omlouvám se.
Omlouvám se. Posral jsem to.
A moc mě to mrzí.
Věřím, že jsi moje pravá láska a já ta tvoje. Jsme si souzeni.
Už mi věříš?
Ano.
Slibuju.
Slibuju, že odteď ti budu vždycky věřit.
- Slibuju. - Ne, Nicky.
Mocí, která mi byla svěřena, vás prohlašuji za manžele.
Můžeš políbit nevěstu.
Rachel.
Ne.
Ne! To nesmí podepsat.
Už jsi řekla svůj slib.
- Chtěli dokončit obřad. - Rychle, prosím.
Kletba se už rozšířila. Nedá se zastavit, ne?
Tohle tu kletbu nezastaví.
Nicky. Oba… Podívej se na mě.
Teď jsme oba prokletí. Svatba nás akorát zabije.
- Ne, jestli jsme si souzeni. - Nejsme.
Ty jsi moje pravá láska.
Museli jsme je zkusit zachránit.
Můj syn je prokletý. Promiň. Mrzí mě to, Rachel.
Ty jsi…
Našli jsme v sobě pravou lásku, že jo?
Že jo?
Mrzí mě to.
- Mrzí mě to. - Rachel.
Ne, Rachel.
Rachel, ne. Julesi, co to… Říkal jsi, že to bude fungovat.
- Proč to nevyšlo? - Už je pozdě. Mrzí mě to.
To bude dobré, holčičko.
Bude to dobré.
Neplač.
Vážně?
Konečně jsi přišla pro mě.
Proč se to neděje tobě?
NAVŽDY
Nevíš, kde mám zapalovač?
To nic.
Jude.
Mrzí mě, že se ti tohle stalo.
Hlavně nezapomeň,
že se to stalo.
Tak si nenech namluvit opak.
Budeš v pohodě. Dobře?
Poslouchej mě.
Musíš si opravdu dobře vybrat, koho si jednou vezmeš.
Ale neboj se. Budu tam jako svědek. Dobře?
Dobře.
Uvidíme se pak.
TEĎ JSI NA ŘADĚ TY!
NOVOMANŽELÉ
SVATBA
NOVOMANŽELÉ
Překlad titulků: Sebastian Jágr . Dobře?