Foglaljatok helyet!
Azért gyűltünk össze, hogy tanúi legyünk e két szerető lélek egyesülésének.
Azt mondják, a szerelem türelmes, a szerelem kedves,
de én arra jöttem rá, hogy sokkal inkább életveszélyes.
Amikor először szerelembe esünk, elgyengülünk.
És abban az állapotunkban mellkason szúrnak minket.
Ez a szerelem.
Egy fémrúd, ami átdöfi a szívünket.
Mindennap reménykedünk, hogy nem tépik ki azt a rudat.
De mint mindig, amikor kockáztatunk,
az izgalom miatt éri meg ez az egész.
Az igaz szerelemhez sebezhetővé kell válnunk.
És a legfontosabb döntés az, kire bízzuk a fémrúd másik végét.
A pár úgy döntött, hogy saját fogadalmat írnak.
Rachel, veled kezdjük.
Nicky!
Nagyon könnyű volt beléd szeretni, és olyan gyorsan történt.
Az első randink egy bérelt autóban volt,
és négy napig tartott.
Négy napig.
És emlékszem, arra gondoltam…
soha nem akarok kiszállni az autóból.
És a négy napból most örökké lesz.
Egész életemben próbáltam felvértezni magam
a balszerencse ellen, mindig…
a bizonyosságot hajszoltam. De…
mint tudjuk, ezen a héten megjártuk a kibaszott poklot.
Bocsánat! Megjártuk a poklot.
És mindeközben rájöttem, hogy…
nem számíthatunk a bizonyosságra, mert…
nincs bizonyosság sem a házasságban, sem a szerelemben, semmiben.
Az életben csak a halál biztos.
Picsába a bizonyossággal!
Nincs mitől tartanom.
Mert te vagy a szerencsehozó amulettem.
Mindig is az voltál.
Így igaz.
Ezért…
Nicky, fogadom, hogy mindig megértelek, ahogy te is megértettél engem.
És ígérem, hogy…
hiszek benned és hiszek kettőnkben.
Mert erről szól ez az egész.
A hitünk próbája. Nem tudjuk, mi fog történni,
de hisszük, hogy minden rendben lesz.
És…
hiszem, hogy te vagy a lelki társam.
Ezért bárhová is megyünk,
nem akarok kiszállni a bérelt autónkból.
Oké, megvagyok.
- Jól van, Nicky, te jössz. - Jó. Rendben.
Én leírtam.
Rachel!
Bár én kezdtem volna! Nehéz megszólalni utánad.
Oké. Rachel, láthattad, amint beléptél ide,
hogy olyan családban nőttem fel, ahol a házasságot igencsak nagyra tartják.
Szóval amikor két héttel a kapcsolatunk kezdete után közölted,
hogy sosem akarsz férjhez menni, tudtam,
hogy „ő az igazi”.
De igazából sosem volt kérdés, hogy te vagy-e az igazi,
mert mindig is tudtam.
És miután eltöltöttem veled egy órát,
azt gondoltam: „Remélem, minden óra ilyen lesz.
És ha nem vele töltöm az életem hátralévő részét,
az azért lesz, mert nagyon elcsesztem.”
Megfogadtam, hogy nem fogom nagyon elcseszni,
hogy egy nap oltár elé állhassak veled, és fogadalmat tegyek.
És itt vagyunk.
Ígérem, hogy örökké szeretni foglak,
mindig fordítok rád időt, és megértelek.
Ígérem, hogy nem ítélkezem, bármilyen kalandba is vágsz.
Ígérem, hogy mindig melletted állok,
még akkor is, ha nem értünk egyet.
Semmi sem fontosabb nálad ezen a világon.
És nem hagyom, hogy bármi is közénk álljon.
Szeretlek.
- Ez gyönyörű volt. - Mindkettőtöké gyönyörű volt.
És most jöjjön a nagy pillanat! Kérem a gyűrűket.
Tessék! Ez a tiéd.
Ez pedig a tiéd.
Remegek.
Oké.
Rachel Alexandra Harkin,
kijelented, hogy férjedül fogadod Nicholas Summer Cunninghamet,
kitartasz mellette betegségben és egészségben,
míg a halál el nem választ?
Igen.
Nicholas Summer Cunningham,
kijelented, hogy feleségedül fogadod Rachel Alexandra Harkint,
kitartasz mellette betegségben és egészségben,
míg a halál el nem választ?
- Egy egyszerű „igen” is elég lesz, fiam. - Én…
Jól vagy?
Én…
Egy hete írtam a fogadalmat,
de most nem érzem…
Mert igazad van.
Ezen a héten megjártuk a poklot,
és mindaz, amit a szerelemről és a házasságról tudtam, megváltozott.
Minden megváltozott. Most jobban értelek, mint eddig bármikor.
Már tudom, miről beszéltél.
Mit csinálsz?
A házasság tönkreteszi az embereket.
És már kezdett minket is megmérgezni.
És tudod, mit? Nem akarom, hogy a kapcsolatunk megváltozzon.
- Mondd az esküt! - Mi ez?
A házasság egy méreg.
- A házasság… Jól van, értem. - Jól vagy?
Méreg volt a családomban is, és…
Rákényszerítettelek erre, pedig te nem akartad.
Mit csinálsz?
Rachel, veled akarom tölteni életem hátralévő részét.
De ne legyünk olyanok, mint ők!
Szeretnék azzal a kiváltsággal élni,
hogy mindennap őszintén egymást választjuk.
- Ahogy eddig is. - Minden rendben.
A bérelt autó vett egy éles bal kanyart messze innen, de még mindig benne ülünk.
Nicky! Nézz rám!
Vegyél feleségül! Most azonnal össze kell házasodnunk.
Megmentem magunkat ettől a szokástól.
- Most szívatsz? - Rachel!
Most szívatsz?
Hisz ezt akarod.
- Fejezd be! Istenem, ez… - Komolyan.
Adjunk egy kis időt a párnak!
- Rachel! - Nem.
Ne álljatok fel!
Rachel!
Beülünk a kocsiba, és elhúzunk innen.
- Ilyen nincs. - Bocs, hogy erőltettem. Helyrehozom.
- Rémálom volt ez a hét. - Jó ég!
És ha ilyen lesz a jövőnk? Nem hagyhatom.
Persze hogy rémálom volt ez a hét. Ez az esküvőnk hete. Mit vártál?
Bíznod kellett volna bennem.
- Bíztam. Épp azt tettem. - Nem!
Egy feltevés mögé bújva rettegtél a jövőtől,
ami mások rossz döntésein alapul. Én voltam az, aki bízott kettőnkben.
- Én is ezt teszem. - Hogy lenne ez ugyanaz?
Szerinted is csak mi számítunk, ezt tartom szem előtt.
- Hogyan? - Megtagadtam a családom értékrendjét.
Nem kértem, hogy ezt tedd!
Rachel, tudom, hogy soha nem akartál férjhez menni.
És most már végre értem, miért.
El kell venned. Össze kell házasodnunk.
Mindig azt mondtad, nem akarsz férjhez menni.
Mielőtt megtudtam, hogy átok ül a családomon.
Nem lenne semmi baj, ha nem kérted volna meg a kezem. De ez nem a te hibád.
Nem tudtad. Én sem tudtam, de már tudjuk, és most össze kell házasodnunk.
Ez nem ok a házasságra.
Azért kellene, mert szeretjük egymást, és hiszünk ebben.
Tudom, de most nem abban a kibaszott helyzetben vagyunk.
Úristen! Miért csinálod ezt most?
Mi a franc, Nicky?
Miért most csinálod?
NAGYON ROSSZ ELŐÉRZETEM VAN
Igen, még! Igen, így, jó lesz.
Mindenki ennyit kapjon! A kiskorúak is. Ez meg a tiéd.
Kétségbe volt esve, Victoria.
Útmutatást várt tőlem, és őszintének kellett lennem.
Nem tudhattam, hogy így reagál.
Hisz bálványoz minket.
Azt hiszi, tökéletes a házasságunk.
Az is.
Tönkretetted a kapcsolatomat a fiammal.
Már nem lesz esélyem visszanyerni a bizalmát.
- Nagyon szeret téged. - Elvetted a vágyott befejezésemet.
Várj, gyere vissza! Victoria!
Drágám, mi történt?
Elfogadod ezt? Nicky jól van? Mit tehetünk?
Hagyjátok! Ez csak egy kis vita. Minden rendben lesz.
Osszatok még italokat! Senki ne maradjon szomjas! Egs!
Egészségedre!
Több lelkesedést! Anya, szia! Gondoskodom a jó hangulatról.
Miért kérted meg egyáltalán a kezem?
Ha sosem akartam férjhez menni.
Rájöttél, hogy a szüleid házassága nem tökéletes, és ez neked is elég volt.
Elég ahhoz, hogy azt tedd, amit az elejétől fogva akarok.
Egy órát töltöttem el velük, és tudtam,
a házasságuk nem olyan idilli, mint hitted.
Az anyád kedves, de narcisztikus.
Apád pedig egy megtört romantikus, aki a darabkáit próbálja összekaparni.
A házasságuk csak azért működik,
mert imádja anyádat, akinek erre van szüksége.
Felemésztette apádat, aki így sem elég neki.
Így mindketten üresek, és elkeserítő ezt látni.
Kösz, Rachel! Ja! Köszi a felvilágosítást!
Szóval egyikünk sem akarja úgy végezni, mint a szüleid.
És csak hogy tisztázzuk,
ebben a felállásban én vagyok a romantikus, te meg a narcisztikus.
Ez kedves.
Ja, logikus,
tekintve, hogy az egész kapcsolatunk körülötted forog.
Oké.
Folyton nyugtatgatnom kell téged, hogy minden rendben lesz,
még ha a világon semmi baj sincs!
Mert mindig azt képzeled, hogy ártani akarnak neked.
Az érzékenységed miatt lábujjhegyen járok körülötted.
- Mert semmivel nem bírsz el. - Felfogtam.
Egy napot sem bírsz ki a családommal…
- Felfogtam, Nicky. - …ha nem nyugtatlak meg állandóan.
Minden apróság egy kimerítő rejtély melletted.
- Semmi sem könnyű. - Értem.
- Nagyon nehéz szeretni téged. - Tudom!
Oké? Tudom.
Ezt akarod hallani?
Bassza meg!
Akarok adni neked… Várj, visszajönnek.
Nem, én…
Egészségünkre! Koccintsunk, igen!
Szerintem én voltam. Én voltam.
Elmenjünk? Szerinted menjünk?
Portia szerint máris folytatják a szertartást.
Miért mondtál igent?
Amikor megkértem a kezed.
Mert tudtam, milyen sokat jelent neked, és szerettelek, és…
Nicky, te vagy az egyetlen ember, akivel el tudom ezt képzelni.
Szerettél?
Már nem szeretsz?
- Ne! Menj el! - Tudni akarom a választ.
Portia, tűnj innen!
Anya kéri, hogy menjetek ki boldogan,
mintha nem aláztátok volna meg a családja és minden szerette előtt.
- Oké, szia! - Ragad a kezed.
Igen, Nicky. Persze hogy még mindig szeretlek.
Többek között azt szeretem benned a legjobban,
hogy megingathatatlan és kiegyensúlyozott vagy,
és nem csinálsz olyanokat, hogy dobsz az oltárnál.
Nem szakítottam veled.
- Megmentettem a kapcsolatunkat. - Aha, persze.
És szerinted sikerült?
Ha tényleg meg akartad menteni,
kimondtad volna az igent, mert mindent kézben tartottam, érted?
Sok mindent kellett átélnem, hogy odaállhassak,
és magabiztosan mondhassak igent.
És ha nem veszel el napnyugtáig, az átok átugrik rád és a családodra.
Szóval igazából én mentettelek meg téged.
- Istenem, Rachel! Mi? - Hogyhogy „mi”?
Miért vagy így meglepve?
Nem láttátok az Oltári nőt? Klasszikus.
Sziasztok! De jó látni titeket!
- De édes! - Igen! Helló!
Atyaég! Nem térek magamhoz. Te is remegsz? Mert én igen.
Nem akarom kimondani, de jöttök 50 dolcsival.
Istenem! Ti fogadtatok?
A próbavacsora után tuti tippnek tűnt.
- Kérem! - Azt mondtuk, Rachel fújja le.
- Még megbeszélhetik. - Tőled is.
- Te is? - Miért? Szeretem a pénzt.
Buktad a fogadást.
Strasszkövekkel van kirakva, nem gyémántokkal.
De a háta egyedi. Ne érj hozzá, könnyen sérül.
Tipikus…
Mi a fenét gondolt Nicky?
Nem tudom.
- És Rachel nem itta meg a… - Nem tudom.
Csak azt mondom, hogy nekem úgy tűnik,
a szokásosnál is feszültebb vagy, mióta ideértünk.
Aztán azt mondtad, rossz előérzeted van.
És elkezdtél holmi átkokról beszélni.
De mégsem érted, miért gondoltam azt,
hogy benne lennél, ha nem házasodnánk össze.
És hogy mindez pont az esküvőnk előtt jött elő,
az részben biztosan a nagy nyomás miatt volt.
Bocs! Nicky, hagyd abba!
Mi az?
Nem hiszel az átokban?
A házasság az átok.
- Feloldozom magunkat alóla. - Jó ég, nem, Nicky.
Az átok az átok. Az lett volna a feloldozás, hogy összeházasodunk.
Szerinted csak kitaláltam?
Nem hiszem, hogy kitaláltad. Csak…
Mi? Áruld el, mi ez! Mi?
Mi? Félsz az elköteleződéstől? Vagy a stressz miatt?
Nem, én nem… Csak…
- Mi? - Azt hiszem…
Bizonyos módon mindkettőnket megátkozott a rendszer, amiben felnőttünk.
Istenem!
És ha nem házasodunk össze, helyrehozzuk ezt.
Amikor azt mondom, meghalok, ha nem vagyunk lelki társak,
nem hiszel nekem?
Nem hiszem… Rachel!
Mit?
Mit nem hiszel?
Nem hiszem, hogy meghalsz.
Azt mondtad, hogy hiszel nekem.
Azelőtt, hogy az oltár elé álltunk. Ez őrület.
- Várj! - Kibaszott gáz. Nem hiszem el.
- Ne! - Nem akartam, hogy ez legyen.
Bíztam a kapcsolatunkban, mert azt hittem, megértesz.
Azt hittem, megértjük egymást.
Visszamehetnénk úgy négy órával ezelőttre?
Kérlek!
A menyasszony vagy a vőlegény vendégei?
- A vőlegényé. - Tudtam. Házasok?
- Igen. - Egymással?
- Igen. - Hiszi, hogy ő a lelki társa?
Igen, persze.
Hát persze.
Elnézést, visszamegyünk az asztalunkhoz. Gyere!
Mi történik egy lagzin, ha nincs ifjú pár?
Ez egy rossz vicc felvezetése?
- Nem, komolyan kérdeztem. - Honnan tudjam?
- Parancsoljon, uram! - Nem!
Nem tudom, mit vársz tőlem.
Nem lehetnek önálló gondolataim.
Nem fogadod el, ha nem pont úgy látom a világot, ahogy te.
Nem tudom megváltoztatni, miben hiszek.
- De nem hiszel nekem. - Az nem ugyanaz, Rachel.
- Az más, oké? - Miért?
Nem hiszek a természetfeletti blablában, a kozmikus megtorlásban vagy az átkokban.
Én sem hiszek az ufókban,
de ha teljes meggyőződéssel állítanád, hogy láttál egyet, hinnék neked, Nicky.
Sajnálom, Rachel! Én nem… Te nem…
Tudtad, hogy ilyen vagyok. Ez nem újdonság.
De, Nicky, ha szeretsz valakit,
akkor hiszel neki. Erről szól a bizalom.
Ezért hittem neked, amikor azt mondtad, hiszel nekem.
Nem a múltbeli mondataid katalógusát lapozgatom,
hanem mindig az adott pillanatban látlak, amikor rád nézek,
te viszont kurvára nem ezt teszed.
Nem ezt.
Csak ráböksz egy korábbi verziómra, és az leszek a szemedben.
Aztán kiakadsz, ha mégsem olyan vagyok, mert akkor nem tudod, ki legyél.
És tudod, mit? Ez nagyon gáz. Ez egy kurva szar tulajdonság,
mert ezzel lehetetlenné tetted, hogy létezzek!
Két tequilát kérek.
- Tetszik az öltönye. - Köszi!
Megkaphatom?
Háromnegyed négy van. Megyek értük.
Mi a franc folyik odabent?
Picsába!
Idióták.
Lehetetlen!
Engedjetek be!
Rachel, 16:44-kor lemegy a nap. Egy óra sincs addig.
- Mi a fene van? - Adj egy percet!
Elfogynak a percek. Hozom a mesterkulcsot. Seggfejek.
Jude, kicsikém! Gyere!
Ha nem lennél elátkozva, akkor is igent mondtál volna?
Istenem, ez nem számít! Mintha azt kérdeznéd,
hogy ha nem lenne karom, vajon jobbkezes lennék-e.
Attól még érdekel a válasz.
Nem tudsz mit mondani. De én igen.
Az anyád elkényeztetett, és megóvott az egész rohadt világtól,
ezért semmit sem tudsz arról, milyen a való élet, Nicky. Semmit.
…gonosz vagy. Tanulmányozni kéne az agyadat.
Jó ég, az vagy két éve volt, Nicky.
Én sosem tűnnék el egy hétre.
- Füvezz egy kicsit! Tépj be! - De romantikus!
Lesüllyedni a szintemre?
Nálad manipulatívabb emberrel még…
- Jó ég! - Nem… Mi?
- Tudtam, hogy tönkreteszed. - Nem is.
Tudom, hogy ez egy nehéz hét volt, de bármilyen problémátok is van,
ígérem, hogy meg tudjátok majd oldani, jó? De nem most kellene.
- Hagyjuk őket! - Ne!
- Ne most! - Össze kell házasodniuk, apa. Muszáj.
- Mi történt odakint? - Nem kell ez most nekem.
Ahogy egyikünknek sem. Nőj fel, és nősülj meg!
- Mit csinálsz? - Menj arrébb!
Nem ittad meg?
Nem. Hittem Nickyben.
De miért?
- Mert 98% volt. - Meginni mit?
Mit művelsz? Nézz csak rá! Vedd el! Kit érdekel a vadiúj életfilozófiád?
- Vedd el, vagy mind cseszhetjük. - Mit igyon meg?
Fogd be, Portia! El kell venned.
- Miért? Az átok miatt? - Igen!
Nem hisz benne.
Pedig igaz. És ha nem veszed el, átugrik a családunkra.
- Vagyis Jude-ra is. - Hogy érted ezt? Mindannyiunkra?
- Igen. - Nem értem.
Mindenki nyugodjon meg!
Drágám! Figyelj!
Nem gondoltad komolyan, amit mondtál, ugye?
Én csak…
- Helyesen akartam cselekedni. - Öt perced van rá.
Jules!
Oké, gyerünk! Menjünk! Apa, készülj a beszédedre!
- Hozzuk a tanút! - Elég!
- Miért nem indultok? Mozgás! - Jó.
Rachel, gyere!
Jól van. Menjünk ki, és fejezzük be a szertartást! Rendben?
Nincs miért szégyenkezned.
Senki sem haragszik.
Drágám, nézz rám!
Minden rendben lesz.
Gyerünk!
Nagyon sajnálom!
Megpróbáljuk újra?
Kimenjünk, és megpróbáljuk újra? Mit mondasz?
Rachel, menjünk…
Mit gondolsz?
Nem.
Nem, Nicky.
Nem megyek hozzád.
- Mit csinálsz? - Nem halok meg érte.
Nem fogsz. Hiszed, hogy ő a lelki társad.
- Már nem. - Rachel, ne!
- Ezt az egyet tedd meg értem! - Ezt az egyet?
Nicky, mindent érted tettem. Igent mondtam a lánykérésre.
Igent mondtam az oltár előtt, mert hittem benned. De vége. Oké?
Többé nem árulom el önmagam miattad.
Megérdemlek egy második esélyt.
- Rachel! Ne már! - Ne csináld!
Csak hinned kellett volna nekem.
Basszus, 16:45 van.
Istenem!
Jude!
Mit csináljunk?
Nem tudom.
Nem hallak!
Megoldom, jó? Majd… Basszus, hol van?
Zander!
Semmi baj. Csak ülj itt!
Anya!
Vigyázz!
Te! Nézd!
Bocsánat! Semmi baj. Szorítsa erősen!
Minden rendben.
Mi a fene történik a családoddal? Uramisten!
Csukd be a szemed, fiam! Csukd be!
Maga! Így értette? Mi a francért nem mondta, hogy ez lesz?
Figyelmeztettelek. Mondtam, hogy átugrik a vérvonalára.
- Anya, ne! - Tudtam, hogy sátánista az a ribanc.
- De senki sem hallgat rám. - Ne!
Mi történik?
Minden rendben lesz. Semmi baj.
- Zárd be az ajtót! - Oké.
Ne engedj be mást, csak Nellt és engem!
Jó.
- És ordítson a tévé! - A Super Bowl LX…
Szeretlek. Nem hagyom, hogy bármi bajod essen.
Mindjárt jövök.
Ebből vérfürdő lesz, miután a Seahawks megszerzi a vezetést.
Figyeljetek! Az átok átugrott a vérvonalunkra.
- Velem is ez lesz? - Nem, ha a vegasi férjed a lelki társad.
Férjhez mentél?
Anya, sajnálom! Hiba volt. Nem kellett volna.
- Anya! - Ez nem lehet igaz.
De igen, és a te hibád, szarházi. Csak feleségül kellett volna venned.
Ez az egész azért van, mert nem vetted el. Talán tehetünk valamit, hogy megállítsuk.
Most mi legyen?
- Hívunk segítséget. - Hiba volt…
- Miért nem írtad alá a válást? - Nem tudom, milyen nélküled élni.
- Istenem! - Vérzek?
Még nem.
Rach! Rachel, sajnálom!
Bocsáss meg! Nagyon elcsesztem.
És úgy sajnálom!
Hiszem, hogy te vagy a lelki társam, és én a tiéd.
Most már hiszel nekem?
Igen.
Esküszöm.
Esküszöm, mostantól mindig hinni fogok neked. Esküszöm.
- Ígérem. - Nem, Nicky!
A rám ruházott hatalomnál fogva férjnek és feleségnek nyilvánítalak.
Megcsókolhatod a menyasszonyt.
Rachel!
Ne!
Nem! Nem írhatja alá.
Már elmondtátok a fogadalmatokat.
- Be akarták fejezni a szertartást. - Siessen!
Az átok már terjed. Ettől nem szűnik meg, igaz?
Ez nem állítja meg. Nicky!
Nicky! Nézz rám!
Már mindketten átkozottak vagyunk.
- A házasság mindkettőnket megöl. - Nem, ha lelki társak vagyunk.
De nem vagyunk.
Szerintem az enyém te vagy.
Jules!
Meg kellett próbálnunk.
A fiamra is rákerült. Sajnálom! Bocsáss meg, Rachel! Bocsáss meg!
Te…
De mi lelki társak vagyunk, igaz?
Igaz?
Nagyon sajnálom!
- Sajnálom, Rach! - Rachel!
Ne, Rachel!
Rachel, várj! Jules, mi… Azt mondtad, ez be fog jönni.
- Miért nem sikerült? - Túl késő. Sajnálom!
Minden rendben, kicsikém.
Semmi baj.
Ne sírj!
Értem?
Végre eljöttél értem.
Miért nem történik meg veled is?
ÖRÖKKÉ
Tudod, hol van a gyújtóm?
Semmi baj.
Jude!
Nagyon sajnálom, hogy át kellett ezt élned.
De soha ne felejtsd el, hogy…
tényleg megtörtént!
Ne hagyd, hogy bárki mást mondjon!
Minden rendben lesz. Oké?
Figyelj rám!
Nagyon óvatosan kell megválasztanod, kivel házasodsz össze.
De ne aggódj! Én ott leszek tanúnak, jó?
Oké.
Jól van.
Később találkozunk.
TE JÖSSZ!
FRISS HÁZASOK
ESKÜVŐ
A feliratot fordította: Makatura Judit jó?