Tag plads.
Vi er samlet her i dag for at overvære foreningen af disse to sjæle.
Det siges, at kærligheden er tålmodig, kærligheden er godmodig,
men min erfaring er, at den er mere livstruende end dét.
Når vi forelsker os, bliver vi bløde.
Og i vores blødhed dolkes vi hele vejen igennem brystkassen.
Det er kærlighed.
Det er en metalstang, der borer igennem éns hjerte.
Hver dag håber man, at stangen ikke trækkes ud,
men som med enhver risiko
er det spændingen, der gør, at det er det hele værd.
For at elske fuldt må man overgive sig.
Den vigtigste beslutning er, hvem man betror
den anden ende af metalstangen.
Parret har besluttet at skrive deres egne løfter.
Rachel, lad os starte med dig.
Nicky.
Det var nemt at falde for dig, og det gik hurtigt.
Vores første date var i en lejet bil
og varede fire dage.
Fire dage.
Og jeg kan huske, at jeg tænkte…
"Jeg vil aldrig forlade denne bil."
Nu bliver fire dage til for evigt.
Hele mit liv har jeg opbygget et værn
mod uheld, altid…
…jagtet en sikkerhed, men…
Som vi ved, har denne uge sgu været noget af en prøvelse.
Undskyld. Været noget af en prøvelse.
Og den fik mig til at indse,
at man ikke kan vide sig sikker,
for der er ingen sikkerhed i ægteskabet, i kærligheden, i noget.
Den eneste sikre ting i livet er døden.
Så fuck sikkerhed.
Jeg har intet at bekymre mig om,
for du er min lykkebringer.
Du har altid været min lykkebringer.
Det er sandt.
Så…
Jeg lover at se dig tydeligt, som du har gjort for mig.
Og jeg lover at…
…tro på dig og på os.
For det er realiteten.
Vi må springe ud i det uden at vide, hvad der vil ske,
men med troen på, at det nok skal gå.
Og jeg…
Jeg tror på, at du er min sjælemage.
Så uanset hvor vi er på vej hen…
…vil jeg aldrig ud af denne lejebil.
Jeg er færdig.
-Nicky, din tur. -Ja. Okay.
Jeg skrev mit ned.
Rachel.
Gid jeg var startet. Du har sat barren højt.
Som du kunne se fra det øjeblik, du kom hertil,
er jeg vokset op i et hjem, for ægteskabet blev anset for vigtigt.
Så da du fortalte mig to uger inde i vores forhold,
at du aldrig ville giftes, tænkte jeg:
"Hun er den rette."
Men jeg behøvede ikke at granske, om du var den rette,
for jeg vidste det bare.
Og efter at have tilbragt en time med dig,
tænkte jeg: "Jeg håber, at hver time er sådan her.
Hvis jeg ikke tilbringer resten af livet med hende,
så er det fandeme fordi, at jeg har dummet mig."
Jeg lovede mig selv, at jeg ikke ville dumme mig,
så jeg en dag kunne stå ved et alter og give dig løfter.
Og nu står vi her.
Jeg lover altid at give dig min kærlighed,
min tid, min forståelse.
Jeg lover at være en ikke-dømmende partner i de eventyr, du kaster dig ud i.
Jeg lover altid at stå ved din side,
selv når vi er uenige.
Der er intet i verden, der betyder mere for mig end dig.
Og intet får lov til at komme imellem os.
Jeg elsker dig.
-Det var smukt. -Det var smukt fra jer begge.
Nu til det store øjeblik. Ringene, tak.
Værsgo. Den er til dig.
Den er til dig.
Jeg ryster.
Okay.
Rachel Alexandra Harkin,
vil du tage Nicholas Summer Cunningham til din ægtemand
i medgang og modgang, indtil døden skiller jer ad?
Ja.
Nicholas Summer Cunningham,
vil du tage Rachel Alexandra Harkin til din hustru
i medgang og modgang, indtil døden skiller jer ad?
-Du skal bare sige "ja". -J…
Er du okay?
J…
Jeg skrev mit løfte for en uge siden,
og det føles ikke helt…
For du har ret.
Denne uge har været en prøvelse,
og alt det, jeg troede, jeg vidste om kærlighed og ægteskab, har ændret sig.
Det hele.
Og jeg forstår dig bedre nu end nogensinde før.
Nu forstår jeg, hvad du sagde.
Hvad laver du?
Ægteskabet ødelægger folk.
Og det var allerede begyndt at få ram på os.
Og ved du hvad? Jeg…
Jeg vil ikke ændre vores forhold.
-Bliv på sporet. -Hvad?
Ægteskabet har været en gift.
-Det har været… Stop, lad mig. -Er du okay?
Det har været en gift i min familie, og…
Jeg pressede dig til det her.
Hvad laver du?
Rachel, jeg vil bare tilbringe resten af mit liv med dig.
Men jeg vil ikke være som dem.
Jeg vil give os det privilegie, det er, at vælge hinanden hver dag.
-Som altid. -Det er okay, allesammen.
Lejebilen drejer skarpt til venstre, væk herfra, men vi er stadig i bilen.
Nicky. Se på mig.
Gift dig med mig. Du skal gifte dig med mig. Lige nu.
Jeg befrier os fra konventionen.
-Er det dit alvor? -Rachel…
Det er det, du vil have.
-Stop. Det her er… -Jeg mener det.
Lad os give parret et øjeblik.
-Rachel. -Nej.
Bliv, hvor I er.
Rachel!
Vi tager bilnøglerne og kører. Fuck det.
-Det mener du ikke. -Jeg pressede på. Jeg fikser det.
-Ugen var et mareridt. -Åh gud.
Sådan må vores fremtid ikke se ud.
Selvfølgelig var ugen et mareridt. Sådan er ugen op til et bryllup.
Du skulle springe ud i det med mig.
-Det gjorde jeg også. -Nej!
Du skjulte dig bag en filosofi og en frygt baseret på andres fejltrin.
Jeg viste tillid til os!
-Jeg gør det samme. -Hvordan?
Vi to er det eneste vigtige.
-Jeg passer på os. -Hvordan?
-Jeg afviste min families værdier for dig! -Det bad jeg ikke om!
Men jeg ved, at du aldrig ville giftes,
og nu forstår jeg endelig hvorfor.
Vi er nødt til at blive gift.
Du har altid sagt, at du aldrig ville giftes.
Dengang kendte jeg ikke til forbandelsen.
Hvis du ikke havde friet, var alt godt, men det er ikke din skyld.
Du vidste det ikke.
Jeg vidste det heller ikke, men nu er vi nødt til at gifte os.
Det er et dårligt grundlag.
Det bør være, fordi vi elsker hinanden og tror på det.
Det er for fanden bare ikke den situation, vi står i lige nu.
Åh gud. Hvorfor gør du det her nu?
Hvad fanden, Nicky?
Hvorfor gør du det nu?
Ja, mere. Ja, der, tak.
Den mængde til alle, selv børnene. Den er til dig.
Han var i krise, Victoria.
Han kom til mig for at få råd, og jeg måtte være ærlig.
-Jeg kunne ikke forudse den reaktion. -Han ser op til os.
Han tror, vi har det perfekte ægteskab.
Det har vi da.
Du ødelagde mit forhold til min søn.
Jeg genvinder aldrig hans tillid.
-Han elsker dig så højt. -Du tog min slutning fra mig.
Vent, kom tilbage. Victoria.
Hvad skete der deroppe?
Er det her okay for dig? Er Nicky okay? Hvad gør vi?
Tak. Det er en fjollet uenighed. De skal nok klare sig.
Kan nogen tage en runde? Ingen må tørste. Skål.
Skål.
Du skal mene det. Mor, hej! Jeg holder stemningen løftet.
Hvorfor friede du så til mig?
Jeg ville jo ikke giftes.
Du måtte først opdage, at dine forældres ægteskab er uperfekt.
Først da kunne du gøre det, jeg altid har ønsket.
Jeg kunne have fortalt dig efter en time, at deres ægteskab ikke var, som du troede.
Din mor er skøn, men en narcissist.
Din far er en knust romantiker, der mangler noget at fylde med sig selv.
Deres ægteskab fungerer kun, fordi han forguder hende.
Hun behøver det.
Han er besat af hende, men det er ikke nok.
De er begge tomme, og det er trist at se på.
Tak, Rachel. Tak for det.
Så vi vil begge undgå at ende som dine forældre.
Lad mig slå fast, at i det scenarie
er jeg romantikeren, og du er narcissisten.
Det var pænt sagt.
Det giver faktisk god mening,
for hele vores forhold drejer sig om dig.
Okay.
Jeg skal altid forsikre dig om, at alt er okay,
selv når der ikke sker noget som helst!
Du tror altid, at noget er efter dig,
så din følsomhed gør, at jeg må gå på listefødder.
-For du kan ikke klare noget. -Jeg har forstået.
Der er ikke gået én dag med min familie, hvor jeg ikke har skullet berolige dig.
Alting er et udmattende puslespil med dig.
-Intet er nemt. -Jeg forstår.
-Du er svær at elske! -Det ved jeg godt!
Jeg ved det godt!
Er det dét, du vil høre?
Fuck.
Jeg vil give dig… De kommer tilbage…
Nej, jeg…
Skål, allesammen. Find smilet frem.
Jeg føler, det var mig.
Bør vi tage afsted?
Portia sagde, at vielsen fortsætter om lidt.
Hvorfor sagde du så "ja",
da jeg friede til dig?
Fordi jeg vidste, at det betød meget for dig, og jeg elskede dig, og…
Du er den eneste, der kunne have fået mig hertil.
Elskede du mig?
Elsker du mig ikke mere?
-Nej. Gå væk. -Jeg vil høre hendes svar.
Portia, skrid.
Mor vil have jer til at kysse og smile,
selvom I gav hende en lussing foran slægten og alle dem, hun elsker.
-Okay, farvel. -Føj, dine hænder er slimede.
Ja, selvfølgelig elsker jeg dig stadig.
Én af de ting, jeg elsker mest ved dig,
er, at du er en klippe, konsekvent og stabil,
og du ville ikke forlade mig ved alteret.
Jeg slog ikke op med dig.
-Jeg reddede os. -Aha, okay.
Synes du, det virkede?
Hvis du virkelig ville redde os,
skulle du have sagt "ja" deroppe, for jeg havde styr på det, okay?
Jeg måtte gå meget igennem for at kunne sige et "ja" med ro i maven.
Hvis du ikke gifter dig med mig inden solnedgang, rammer forbandelsen jer.
Så jeg reddede faktisk dig.
-Åh gud, Rachel. Hvad? -Hvad mener du med "hvad"?
Hvorfor er du chokeret?
Har I ikke set Runaway Bride? Det er en klassiker.
Hej. Dejligt at se jer.
-Så sød. -Okay! Hej…
Hold kæft, jeg kan ikke komme over det. Ryster du? Jeg ryster lidt.
Jeg vil nødig sige det, men I skylder mig 50 dollars hver.
-Åh gud. Har I væddet? -Efter prøvemiddagen virkede det sikkert.
-Aflever. -Vi væddede om, at hun aflyste.
-De kan løse det. -Også dig.
-Også dig? -Jeg kan godt lide penge.
Du tabte væddemålet.
Den er besat med rhinsten, ikke diamanter.
Bagsiden er unik. Rør ikke ved den, den er skrøbelig.
Åh, typisk…
-Hvad fanden tænkte han på? -Aner det ikke.
-Drak hun ikke… -Jeg ved det ikke.
Jeg siger bare, at fra mit perspektiv
har du været ekstra pirrelig, siden vi kom hertil.
Og så fortalte du, at der ville ske noget slemt.
Og så begyndte du at tale om forbandelser.
Så kan du ikke forstå, at det gav mening for mig,
at du ville være med på at droppe vielsen?
Når alle de ting dukkede op lige før vores bryllup,
så måtte det til dels skyldes presset.
Undskyld. Nicky, stop.
Hvad?
Tror du ikke på forbandelsen?
Ægteskabet er forbandelsen. Jeg sætter os fri.
Åh gud, nej, Nicky.
Forbandelsen er forbandelsen. Frisættelsen var at gifte os.
-Tror du, jeg har fundet på det? -Det tror jeg ikke, men…
Hvad? Fortæl mig, hvad det er.
Er det frygt for forpligtelse eller stress?
-Nej, jeg… -Hvad?
Jeg tror…
…at vi begge er forbandet på hver sin måde af de systemer, vi er vokset op med.
Åh gud.
Og ved ikke at blive gift retter vi op på det.
Så når jeg siger, at jeg dør, hvis vi ikke er sjælemager, så tror du mig ikke?
Jeg tror ikke… Rachel…
Hvad?
Hvad tror du ikke?
Jeg tror ikke, at det sker.
Du har lige sagt, at du tror på mig.
Lige før jeg gik op ad kirkegulvet. Det er vildt.
-Vent. -Vanvittigt. Jeg fatter det ikke!
-Nej. -Det her var ikke meningen.
Jeg satte min lid til os, fordi jeg troede, at du så mig!
Jeg troede, vi så hinanden.
Kan vi ikke spole tiden fire timer tilbage?
Brudens eller gommens side?
-Gommen. -Jeg vidste det. Er I gift?
-Ja. -Med hinanden?
-Ja. -Tror du, hun er din sjælemage?
Ja. Helt sikkert.
Helt sikkert.
Undskyld, vi går tilbage til vores bord. Kom.
Hvad sker der til et bryllup uden brudepar?
Kommer der en dårlig joke nu?
-Det er et oprigtigt spørgsmål. -Aner det ikke.
-Værsgo. -Nej.
Hvad vil du have, jeg skal gøre? Du giver ikke plads til mine tanker!
Du accepterer ikke, når jeg ikke deler dit synspunkt.
Jeg kan ikke ændre, hvad jeg tror på.
-Men du kan ikke tro på mig! -Det er noget andet, Rachel.
-Det er noget andet. -Hvordan?
Jeg tror ikke på overnaturlige ting, kosmisk gengældelse eller forbandelser.
Jeg tror ikke på rumvæsner,
men hvis du sagde med overbevisning, at du havde set et, så ville jeg tro dig.
Undskyld, Rachel. Jeg… Du…
Du vidste det allerede om mig. Det er ikke nyt.
Det, man gør, når man elsker en,
er at tro på den, man elsker. Det er dét, tillid er.
Da du sagde, at du troede på mig, så troede jeg på dig.
Jeg så ikke på en historik over dine udtalelser,
for jeg ser dig i nuet, i hvert øjeblik,
og du gør ikke det samme for mig.
Slet ikke.
Du valgte en version af mig for længe siden, og nu er jeg kun det…
Og du bliver frustreret, når jeg ikke er det,
for så ved du ikke, hvem du skal være. Det er skidt.
Det er et skidt træk,
for det bliver umuligt for mig at være til.
To tequilaer, tak.
-Flot jakke. -Tak.
Må jeg få den?
15.45. Jeg henter dem.
Hvad fanden har de gang i?
Røvhuller.
Umuligt!
Luk mig ind.
Solen går ned kl. 16.44. Det er om under en time.
-Hvad laver I? -Giv mig et øjeblik.
Du har ikke flere øjeblikke. Jeg henter hovednøglen. Narrøve.
Der er min lille dreng! Jude, kom.
Hvis du ikke var forbandet, ville du så stadig have sagt ja?
Det er irrelevant! Det er som at spørge:
"Ville du være højrehåndet, hvis du ikke havde arme?"
Jeg vil stadig have et svar.
Du har intet at sige. Ved du hvad?
Du blev pakket ind i vat af din mor og beskyttet fra hele verden,
så du ved intet om den virkelige verden.
…en ond person. Din hjerne bør undersøges.
Det er to år siden, for fanden.
Jeg ville aldrig forsvinde fra dig i en uge.
-Ryg noget pot. Ryg dig skæv. -Er du romantiker?
Kommer ned på mit niveau?
Du er den mest manipulerende person…
-Åh gud. -Hvordan?
-Jeg vidste, du ville ødelægge det. -Nej.
Jeg ved, det har været en hård uge, men uanset hvad I har af problemer,
så skal I nok finde en løsning på dem, bare ikke lige nu.
-Lad dem gøre, hvad de vil. -Ikke nu.
De må og skal giftes, far.
-Hvad skete der? -Jeg har ikke brug for det her.
Det har ingen. Tag dig sammen, og bliv gift.
-Hvad laver du? -Flyt dig.
Drak du den ikke?
Nej, jeg stolede på ham.
-Hvorfor det? -Jeg var 98 % sikker.
-Drak hvad? -Se på hende. Gift dig med hende.
Drop din nye livsfilosofi.
-Ellers er vi alle på skideren. -Drak hvad, Nell?
Hold kæft, Portia. I skal giftes.
-På grund af forbandelsen? -Ja!
-Han tror ikke på den. -Den er ægte.
Gift dig, ellers spredes den til vores familie. Så får Jude den.
Hvad mener du? Os alle?
-Ja. -Jeg forstår ikke.
Tag det roligt, allesammen.
Skat. Hej.
Du mente ikke, hvad du sagde derude, vel?
Jeg var…
-Jeg ville gøre det rigtige. -Du har 5 minutter.
Jules!
Okay, kom så. Far, gør dig klar til at sige din ting.
-Lad os hente vidnet. -Stop.
-Hvorfor bevæger I jer ikke? -Jeg…
Rachel, kom nu.
Lad os gå derud og fuldføre vielsen. Ikke?
Du har ingen grund til at skamme dig. Ingen er sure.
Skat, se på mig.
Det hele skal nok gå.
Kom nu.
Det må du undskylde. Hey.
Skal vi prøve igen?
Har du lyst til at gå derud og prøve igen? Hvad siger du?
Rachel, skal vi…
Hvad siger du?
Nej.
Nej, Nicky.
Jeg vil ikke giftes med dig.
-Hvad nu? -Jeg vil ikke dø for ham.
Du dør ikke. Du sagde, han er din sjælemage.
-Det tror jeg ikke. -Vent.
-Gør denne ene ting for mig. -Denne ene ting?
Nicky, jeg gjorde alt det her for dig. Jeg sagde ja, da du friede.
Jeg sagde ja deroppe, for jeg troede på dig, men jeg er færdig.
Jeg vil ikke gå på kompromis med mig selv. Jeg fortjener en chance til.
-Rachel. Kom nu. -Lad være.
Du skulle bare tro på mig, Nicky.
Fuck. Klokken er 16.45.
Åh gud.
Jude!
Hvad gør vi?
-Jeg ved det ikke. -Jeg kan ikke høre dig!
Jeg finder ud af det. Jeg vil… Fuck, hvor er han?
Zander?
Det skal nok gå. Sæt dig her.
Mor!
Pas på!
Du der! Se.
Det skal nok gå. Bare læg tryk på. Okay?
Du klarer den.
Hvad fanden sker der med din familie? Åh gud!
Luk øjnene, min skat.
Var det det, du mente? Hvorfor sagde du ikke, det ville ske?
Jeg advarede dig om, at det ville spredes til hans slægt.
-Mor, nej. -Jeg vidste, hun var satanisk.
-Ingen lytter til mig. -Nej.
Hvad sker der?
Det skal nok gå. Du klarer dig.
-Lås døren. -Okay.
Luk kun Nellie og mig ind. Forstået?
Okay.
-Skru op for lyden. -Super Bowl LX, Patriots…
Jeg elsker dig. Der sker dig ikke noget. Jeg er straks tilbage.
Det bliver et vaskeægte blodbad, når Seahawks tager…
Forbandelsen har spredt sig til vores slægt.
-Sker det for mig? -Ikke hvis ham fra Vegas er din sjælemage.
Er du blevet gift?
Undskyld, mor. Jeg skulle ikke have gjort det.
-Mor? -Det her sker bare ikke.
Det sker, og det er din skyld, din idiot.
Du skulle bare gifte dig med hende, så var intet af det her sket.
Måske er der en måde at stoppe det på.
Hvad gør vi?
-Vi får hjælp. -Undskyld. Det var en fejl. Jeg…
-Hvorfor lod du dig ikke skille? -Jeg kan ikke se mit liv uden dig.
-Åh gud! -Bløder jeg?
Ikke endnu.
Rachel, undskyld. Jeg har fucket det hele op.
Det må du virkelig undskylde.
Jeg tror, at du er min sjælemage, og jeg er din. Vi er sjælemager.
Tror du på mig nu?
Ja.
Det gør jeg.
Det lover jeg.
Jeg lover altid at tro på dig fra nu af.
-Jeg lover det. -Nej, Nicky.
Med den magt, der er mig givet, erklærer jeg jer for ægtefolk.
Du må nu kysse bruden.
Rachel.
Nej! Han må ikke skrive under.
Du har afgivet dit løfte.
-De ville fuldføre vielsen. -Skynd dig!
Forbandelsen har spredt sig. Det er for sent.
Det standser den ikke. Nicky. Vi… Se på mig.
Vi har begge forbandelsen nu. At blive gift vil slå os ihjel.
-Ikke hvis vi er sjælemager. -Det er vi ikke.
Jeg tror stadig, du er min.
Vi måtte prøve at redde alle.
Min søn har den. Undskyld, Rachel.
Du…
Vi er stadig sjælemager, ikke?
Ikke?
Undskyld.
-Undskyld, Rach. -Rachel.
Nej, Rachel.
Rachel, vent. Jules, hvad… Du sagde, det ville virke.
-Hvorfor virkede det ikke? -Det er for sent. Undskyld.
Du er okay, min skat. Det er okay.
Græd ikke.
Leder du efter mig?
Endelig leder du efter mig.
Hvorfor sker det ikke for dig?
FOR EVIGT
Har du set min lighter?
Det er okay.
Jude.
Jeg er så ked af, at det her skete for dig, okay?
Men husk, at…
…det skete.
Så lad ikke nogen bilde dig noget andet ind.
Du skal nok klare dig. Okay?
Hør på mig.
Tænk grundigt over, hvem du vælger at gifte dig med.
Men bare rolig. Jeg skal nok være der som vidne.
Okay.
Vi ses.
DIN TUR!
NYGIFTE
Tekster af: Sidsel Seeberg k være der som vidne.