Luați loc!
Ne-am adunat aici ca să fim martori la unirea acestor două suflete.
Se spune că iubirea e răbdătoare, e binevoitoare,
dar eu am descoperit că e mult mai periculoasă.
Când ne îndrăgostim prima oară, devenim fragili.
Iar în fragilitatea noastră, suntem înjunghiați în piept.
Asta e iubirea.
E o tijă de metal care îți străpunge inima.
În fiecare zi, speri ca acea tijă să nu fie smulsă.
Dar, ca orice risc,
emoția e cea care face ca totul să merite.
Ca să iubești pe deplin, trebuie să te oferi.
Cea mai importantă decizie e în cine ai încredere
să țină celălalt capăt al tijei.
Cuplul a decis să-și spună propriile jurăminte.
Rachel, începem cu tine.
Nicky!
A fost ușor să mă îndrăgostesc de tine și s-a întâmplat repede.
Prima noastră întâlnire a fost într-o mașină închiriată
și a durat patru zile.
Patru zile.
Și… țin minte că m-am gândit:
„Nu vreau să ies din mașina asta.”
Iar acum, cele patru zile s-au transformat în „pentru totdeauna”.
Mi-am petrecut viața încercând să mă înarmez
împotriva ghinionului, mereu…
în căutarea certitudinii. Dar…
da, după cum știm, săptămâna asta ne-a dat peste cap, naibii!
Scuze! Ne-a dat peste cap.
Și, în tot acest timp, mi-am dat seama
că nu te poți baza pe certitudine
nu există certitudine în căsnicie, în iubire, în nimic.
Singura certitudine în viață e moartea.
Dă-o naibii de certitudine!
N-am de ce să-mi fac griji.
Pentru că tu ești talismanul meu norocos.
Mereu ai fost talismanul meu norocos.
E adevărat.
Așa că…
Îți jur, Nicky, să te văd cu adevărat, așa cum ai făcut-o tu pentru mine.
Și îți promit…
că voi crede în tine și în noi.
Pentru că asta e, de fapt.
E un salt în necunoscut. Nu știm ce se va întâmpla,
dar credem că va fi bine.
Iar eu…
cred că tu ești sufletul meu pereche.
Așa că, oriunde ne-am duce…
nu vreau să ies din mașina asta.
Am terminat.
Nicky, e rândul tău.
Da. Bine.
Eu mi le-am notat.
Rachel!
Mai bine eram primul. E greu de egalat.
Rachel, așa cum ai văzut din prima clipă în care ai ajuns aici,
am crescut într-o familie în care căsătoria era foarte respectată.
Așa că, desigur, când mi-ai spus după două săptămâni de relație
că nu vrei măritiș, m-am gândit:
„Ea e aleasa.”
Dar n-a trebuit să mă întreb dacă ești aleasa
pentru că am știut mereu.
După ce am petrecut o oră cu tine,
mi-am spus: „Sper ca toate orele să fie așa.
Iar dacă nu-mi petrec restul vieții cu ea,
e din cauză că am dat-o în bară rău.”
Mi-am promis să n-o dau în bară rău,
ca să pot ajunge la altar cândva și să-ți fac jurăminte.
Așa că iată-ne!
Îți promit că îți voi dărui mereu dragostea mea,
timpul meu, înțelegerea mea.
Promit să fiu un partener care nu judecă, orice demersuri ai întreprinde.
Promit să-ți stau alături mereu,
chiar și în momente de neînțelegere.
Nimic de pe lumea asta nu contează mai mult decât tine.
Și nu voi lăsa nimic să intervină între noi.
Te iubesc.
- A fost frumos. - A fost frumos, al amândurora.
Urmează marele moment. Verighetele, te rog!
Poftim! Asta e pentru tine.
Asta e pentru tine.
Tremur!
Bun!
Rachel Alexandra Harkin,
îl iei pe Nicholas Summer Cunningham să-ți fie soț,
să-l iubești la bine și la greu, până când moartea vă va despărți?
Da.
Nicholas Summer Cunningham,
o iei pe Rachel Alexandra Harkin de soție,
s-o iubești la bine și la greu, până când moartea vă va despărți?
- Un simplu „da” e suficient. - Eu…
Te simți bine?
Eu…
Am scris jurămintele astea acum o săptămână
și nu par…
Pentru că ai dreptate.
Săptămâna asta ne-a dat peste cap
și tot ce credeam că știam despre iubire și căsătorie s-a schimbat.
Totul s-a schimbat.
Iar acum te înțeleg mai bine decât am făcut-o vreodată.
Acum înțeleg ce spuneai.
Ce faci?
Căsătoria distruge lumea.
Și deja începuse să ne afecteze.
Și știi ceva? Eu…
Nu vreau să ni se schimbe relația.
Ce faci?
Căsătoria a fost o otravă.
- Căsătoria… Mă descurc! - Te simți bine?
A fost o otravă în familia mea,
iar eu am tras de tine când nu voiai.
Ce faci?
Rachel, vreau doar să-mi petrec restul vieții cu tine.
Dar nu vreau să fim ca ei.
Vreau să avem privilegiul de a ne alege reciproc în fiecare zi.
- Cum am făcut-o mereu. - E în regulă.
Mașina de închiriat virează la stânga, departe de aici,
dar suntem în ea.
Nicky, uită-te la mine!
Căsătorește-te cu mine! Trebuie s-o faci. În acest moment.
Ne eliberez de instituție.
- Pe bune, dracului? - Rachel…
Asta îți dorești.
- Încetează! Doamne… - Serios.
Să lăsăm cuplul să se lămurească!
- Rachel! - Nu.
Rămâneți pe loc!
Rachel!
Hai să ne urcăm în mașină și să plecăm!
- Spune-mi că nu vorbești serios! - O să repar totul.
- A fost un coșmar. - Doamne!
Dacă a fost o viziune? Nu permit.
Normal că a fost un coșmar. Cum crezi că e săptămâna nunții?
Trebuia să faci pasul ăsta cu mine.
- Asta am făcut. - Nu!
Te-ai ascuns în spatele unei filosofii bazate pe greșelile altora!
Eu mi-am pus încrederea în noi!
- Fac același lucru. - Cum e același lucru?
Ai spus că noi contăm.
- Am grijă de noi. - Cum?
Am respins valorile familiei pentru tine!
Dar nu ți-am cerut asta!
Rachel, știu că niciodată n-ai vrut să te măriți.
Iar acum înțeleg, în sfârșit, de ce!
Trebuie să te însori cu mine. Nu!
Mereu ai spus că nu vrei să te măriți.
Asta a fost înainte să aflu de blestem.
Dacă nu mă cereai de soție, am fi fost bine. Nu e vina ta.
Nu e vina ta. N-ai știut.
Nici eu n-am știut, dar acum știm și trebuie să ne căsătorim.
Nu e un motiv pentru căsătorie.
Ar trebui să fie că ne iubim și credem în asta.
Știu, dar nu asta e situația în care ne aflăm acum.
Doamne! De ce faci asta acum?
Ce naiba, Nicky?
De ce faci asta acum?
CEVA FOARTE RĂU SE VA ÎNTÂMPLA
Da, mai mult. Da, așa! Mulțumesc!
Atât să pui la toți. Și minorilor. E pentru tine.
Era într-o stare de criză.
Voia un sfat de la mine și a trebuit să fiu sincer.
- De unde să știu că va face asta? - Ne idolatrizează.
Crede că avem o căsnicie perfectă.
Avem.
Mi-ai distrus relația cu fiul meu.
Nu voi mai avea șansa să-i recâștig încrederea.
- Nu. Te iubește mult. - Mi-ai răpit sfârșitul.
Stai, întoarce-te! Victoria!
Ce s-a întâmplat, scumpo?
Ești de acord cu asta? Nicky se simte bine? Ce facem?
Mulțumesc. E doar o mică neînțelegere. Se descurcă ei.
Mai servește cineva? Nu vreau să le fie sete. Noroc!
Noroc!
Mai cu suflet! Mami! Bună! Întrețin atmosfera.
De ce m-ai cerut de soție?
Dacă am spus că nu vreau măritiș?
A trebuit doar să afli că ai tăi nu-s perfecți.
Atât ți-a trebuit.
Ca să faci ce ți-am spus că voiam de când ne-am cunoscut.
Puteam să-ți spun după o oră că nu au căsnicia pe care o idolatrizezi.
Mama ta e drăguță, dar e narcisistă.
Iar tatăl tău e un romantic frânt
care caută ceva în care să se afunde.
Căsnicia lor funcționează doar pentru că el o venerează.
Iar ea vrea asta.
E topit după ea, dar nu e destul pentru ea.
Amândoi sunt goi și e deprimant să-i urmărești.
Mersi, Rachel! Da, mersi pentru asta!
Niciunul dintre noi nu vrea să ajungem ca părinții tăi.
Și ca să fie clar, în scenariul ăsta,
eu sunt romanticul, iar tu ești narcisista.
- Ce frumos! - Nu, chiar are noimă
pentru că toată relația noastră se învârte în jurul tău.
Bine.
Mereu trebuie să te asigur că totul e în regulă,
chiar și când nu se întâmplă nimic!
Crezi că mereu e ceva pe urmele tale.
Mereu trebuie să-ți tratez cu grijă sensibilitățile.
- Nu faci față la nimic. - Am înțeles.
Nici măcar la o zi cu familia mea fără să fiu acolo, să te liniștesc.
Orice lucru mărunt e un puzzle obositor cu tine. Nimic nu e ușor.
- Ești o persoană greu de iubit! - Știu!
Bine? Știu!
Asta vrei să auzi?
Futu-i!
Vreau să-ți dau… O să se întoarcă. Nu, eu…
Noroc, oameni buni! Așa, sărbătoriți!
Parcă eu am fost. Eu am fost.
Să plecăm? Stai, să plecăm?
Portia a zis că ceremonia se va relua curând.
Atunci, de ce ai acceptat?
Când te-am cerut de soție?
Pentru că știam cât de mult însemna pentru tine, te iubeam și…
Nicky, ești singura persoană care m-ar fi putut aduce aici.
Mă iubeai?
Nu mă mai iubești?
- Nu! Pleacă! - Vreau răspunsul ei!
Ieși, naibii!
Mama vrea să vă întoarceți zâmbind,
de parcă n-ați făcut-o de râs în fața întregului neam.
- Bine, pa! - Ce scârbos, ai mâinile lipicioase!
Da, Nicky, normal că încă te iubesc, da?
Și ce iubesc cel mai mult la tine
e că ești de neclintit, ești consecvent, stabil
și nu faci faze, cum ar fi să mă lași la altar.
Nu ți-am dat papucii.
- Ne-am salvat. - Bine, da.
Crezi că a mers?
Dacă voiai să ne salvezi,
ai fi spus „da” acolo pentru că aveam totul sub control.
Bine?
Am trecut prin multe ca să ajung acolo și să spun „da” cu încredere.
Dacă nu te însori cu mine până la apus, blestemul se transmite familiei tale.
Așa că, de fapt, eu te salvam pe tine.
- Doamne, Rachel! Ce tot spui? - Cum adică?
De ce ești șocat?
Ați văzut Runaway Bride? E un film de referință.
Bună, dragilor! Mă bucur să vă văd.
- Ce drăguț! - Așa! Bună!
Să dea dracii, nu pot să trec peste! Tu tremuri? Eu tremur puțin.
Nu vreau s-o spun, dar îmi datorați câte 50 de dolari.
Dumnezeule, ați făcut pariu?
După repetiția pentru nuntă, părea sigur.
- Scoateți banii! - Ea trebuia să anuleze.
- Poate se împacă. - Și tu?
- Ce e? Îmi plac banii.
Ai pierdut pariul.
E încrustată cu diamante artificiale, nu reale.
Dar spatele e la comandă. Nu-l atinge, e fragil!
Asta e tipic…
Ce naiba e în mintea lui?
Nu știu.
- Iar ea n-a băut… - Nu știu.
Spun doar că, din punctul meu de vedere,
ai fost foarte tensionată de când am venit.
Apoi mi-ai spus că se va întâmpla ceva rău.
Și ai început să vorbești despre blesteme.
Nu vezi de ce mi s-a părut logic
să nu vrei să ne căsătorim?
Toate situațiile apărute înainte de nuntă
trebuie să fi fost cauzate și de stres sau ceva.
Scuze! Oprește-te!
Ce e?
Nu crezi în blestem?
Căsătoria e blestemul.
- Ne izbăvesc de el. - Doamne, nu, Nicky!
Blestemul e blestem. Izbăvirea era căsătoria.
Crezi că am inventat asta?
Nu cred că l-ai inventat. Doar că…
Ce e? Spune-mi! Ce este?
E o teamă de angajament sau stres?
Nu. Eu doar…
- Ce? - Eu cred…
că amândoi am fost blestemați, în felul nostru,
de sistemele care ne-au crescut.
Doamne!
Și reparăm asta prin faptul că nu ne căsătorim.
Când spun că voi muri dacă nu suntem suflete-pereche,
nu mă crezi?
Nu cred… Rachel…
Ce?
Ce nu crezi?
Nu cred că s-ar întâmpla.
Tocmai mi-ai spus că mă crezi.
Chiar înainte să ajung la altar. E o nebunie!
Stai puțin!
E o nebunie! Nu pot să cred!
- Nu! - N-am vrut să fie așa.
Mi-am pus încrederea în noi pentru că am crezut că mă vezi!
Credeam că ne vedem.
Putem să fim cum eram acum patru ore, te rog?
Veniți din partea miresei sau a mirelui?
- A mirelui. - Știam eu! Sunteți căsătorite?
- Da. - Între voi?
- Da. - Crezi că ea e sufletul tău pereche?
Da. Sigur.
Sigur.
Scuze! Ne întoarcem la masă. Hai!
Ce se face la o nuntă fără mire și mireasă?
Vrei să faci vreo glumă proastă?
- Nu, scumpo, întreb serios. - De unde să știu?
- Vă rog, domnule! - Nu!
Nu știu ce vrei să fac!
Nu mă lași să gândesc singur!
Nu accepți când nu-ți împărtășesc perspectiva.
Nu pot să-mi schimb convingerile.
- Dar nu mă crezi pe mine! - E altceva, Rachel!
- E altceva, da? - Cum?
Nu cred în chestii supranaturale, răzbunare cosmică sau blesteme.
Nu cred în extratereștri,
dar dacă mi-ai spune că ai văzut un extraterestru,
te-aș crede, Nicky.
Îmi pare rău, Rachel. Eu nu… Tu nu…
Știai asta despre mine. Nu e o informație nouă.
Când iubești pe cineva, Nicky,
crezi persoana pe care o iubești. Asta e încrederea.
Când mi-ai spus că mă crezi, te-am crezut.
În loc să mă gândesc la ce ai spus în trecut
pentru că te văd în prezent, în fiecare moment,
mă uit la tine, și tu nu faci asta pentru mine.
Nu faci asta.
Ai ales o versiune a mea cu mult timp în urmă și asta sunt.
Apoi devii frustrat când nu sunt așa
pentru că nu știi cine să fii și știi ceva? E rău.
E o trăsătură foarte proastă
fiindcă mi-ai făcut imposibilă existența!
Două tequile, vă rog.
- Îmi place sacoul tău. - Da, mersi!
Mi-l dai mie?
E 15:45. Mă duc după ei.
Ce naiba se întâmplă acolo?
Tâmpiții!
Imposibil!
Deschideți!
Rachel, soarele apune la 16:44, în mai puțin de o oră.
- Ce naiba faceți? - Un minut!
Nu mai ai minute! Mă duc după cheie. Idioților!
Aici era băiețelul meu! Vino, Jude! Haide!
Dacă nu erai blestemată, ai mai fi spus „da”?
Doamne, nu contează!
Parcă mă întrebi:
„Ai fi fost dreptace dacă nu aveai brațe?”
Tot vreau un răspuns.
N-ai nimic de zis. Știi ceva?
Ai fost răsfățat de mama ta
și protejat de întreaga lume,
așa că nu știi nimic despre lumea reală, Nicky. Nimic!
…rea. Ar trebui să ți se studieze creierul.
Doamne, asta a fost acum doi ani!
Eu nu m-aș ascunde de tine o săptămână.
- Fumează, fă-te praf! - Crezi că ești romantic?
Te cobori la nivelul meu?
Ești cea mai manipulatoare persoană…
- Doamne! - Nu! Cum?
- Știam că o s-o strici, Rachel! - Nu eu.
Știu că a fost o săptămână grea, dar orice probleme ați avea,
promit că le veți rezolva, bine? Dar acum nu e momentul.
- Lasă-i s-o facă! - Nu acum.
Trebuie să se căsătorească, tată.
- Ce s-a întâmplat? - Nu am nevoie de asta acum.
Niciunul nu avem. Maturizează-te și însoară-te!
- Ce faci? - Dă-te din calea mea!
Nu l-ai băut?
Nu, mi-am pus încrederea în el.
De ce?
- Eram 98% sigură. - Ce să bea?
Ce naiba faci? Uită-te la ea! Însoară-te!
Cui îi pasă de filosofia ta?
- Însoară-te sau suntem terminați! - Ce să bea?
Taci, Portia! Trebuie să te însori.
- Din cauza blestemului? - Da!
Nu crede în el.
E real. Dacă nu te însori, se transmite la neamul nostru.
Adică și Jude îl va avea.
Cum adică? Toți?
- Da! - Nu înțeleg.
Haideți să ne calmăm!
Scumpule! Fii atent!
Nu vorbeai serios, nu?
Eu…
- Voiam să fac ce se cuvine. - Ai cinci minute.
Jules!
Bine, haideți! Tată, pregătește-te să-ți spui discursul!
- Să luăm martorul! - Gata!
De ce nu vă mișcați? Hai!
Eu…
Haide, Rachel!
Hai să ieșim și să încheiem ceremonia! Da?
N-ai de ce să te simți prost.
Nimeni nu e supărat.
Scumpule, uită-te la mine!
Totul va fi bine.
Haide!
Îmi pare rău. Hei!
Să încercăm iar?
Vrei să ieșim și să încercăm iar? Ce zici?
Rachel, să…
Ce zici?
Nu.
Nu, Nicky.
Nu mă mărit cu tine.
- Ce faci? - Nu mor pentru el.
Nu mori. Ai zis că e sufletul tău pereche.
- Nu cred. - Haide, Rachel!
- Fă doar asta pentru mine! - Doar asta?
Nicky, am făcut toate astea pentru tine.
Am acceptat cererea ta.
Am acceptat pentru că am crezut în tine, dar am terminat-o, da?
Nu mă mai trădez pentru tine.
Merit o a doua șansă.
- Haide, Rachel! - Nu face asta!
Trebuia doar să mă crezi, Nicky.
Futu-i! E 16:45.
Doamne!
Jude!
Ce ne facem?
Nu știu.
Nu te aud!
O să găsesc o soluție, da? O să… Futu-i, unde e?
Zander?
Ești teafără. Stai aici!
Mamă!
Atenție!
Tu! Uite!
Scuze! Ești teafără! Ține apăsat, da?
O să fii bine.
Ce naiba se întâmplă cu familia ta? Doamne!
Închide ochii, fiule! Închide-i, da? Ține-i închiși!
Asta voiai să spui? De ce nu mi-ai spus că se va întâmpla?
Te-am avertizat. Ți-am spus că se va transmite neamului său.
Mamă, nu!
Știam că javra aia e satanistă.
- Nu mă ascultă nimeni. - Nu!
Ce se întâmplă?
O să fie bine. Da? Ești bine.
- Încuie ușa! - Bine.
Deschizi doar pentru mine sau Nellie, da?
Bine.
- Dă TV-ul tare! - Super Bowl LX, Patriots…
Te iubesc. Nu permit să pățești nimic.
Mă întorc.
Va fi măcel când Seahawks vor lua…
Fiți atenți! Blestemul ni s-a transmis.
O să pățesc și eu asta?
- Nu, dacă soțul din Vegas ți-e pereche. - Te-ai măritat?
Iartă-mă! A fost o greșeală. Nu trebuia s-o fac.
- Mamă? - Nu e posibil!
Ba da, și e vina ta, prostule! Trebuia doar s-o iei de nevastă.
S-a întâmplat fiindcă nu te-ai însurat cu ea.
Cred că o putem opri cumva.
Ce ne facem?
Chemăm ajutoare.
E o greșeală. Nu trebuia…
- De ce nu le-ai semnat? - Nu știu cum aș fi fără tine.
- Doamne! - Sângerez?
Nu încă.
Rach! Rachel, îmi pare rău!
Îmi pare rău. Am dat-o în bară.
Și îmi pare foarte rău.
Ești sufletul meu pereche, și eu sunt al tău. Suntem suflete-pereche.
Acum mă crezi?
Da.
Promit.
Promit că te voi crede mereu de acum încolo. Promit.
- Promit. - Nu, Nicky.
Prin puterea ce mi-a fost conferită, vă declar soț și soție.
Acum poți săruta mireasa.
Rachel!
Nu!
Nu! Nu-l poate semna!
V-ați spus deja jurămintele.
- Vor să încheie ceremonia. - Grăbiți-vă!
Blestemul s-a transmis. N-o să-l oprească, nu?
N-o să-l oprească. Nicky!
Nicky! Noi… Uită-te la mine!
Amândoi avem blestemul acum. Căsătoria ne va ucide.
- Nu dacă suntem pereche. - Nu suntem.
Eu cred că ești al meu.
Trebuia să încercăm să-i salvăm.
Fiul meu e blestemat. Îmi pare rău. Îmi pare rău, Rachel. Îmi pare rău.
Tu…
Încă suntem suflete-pereche, nu?
Nu?
Îmi pare rău.
- Îmi pare rău, Rach. - Rachel!
Nu, Rachel!
Stai, Rachel! Jules!
- Ai zis că va merge. De ce n-a mers? - E prea târziu.
Îmi pare rău.
Ești bine, scumpo.
E în regulă.
Nu plânge!
Pentru mine?
În sfârșit, ai venit după mine!
De ce nu ți se întâmplă și ție?
PENTRU TOTDEAUNA
Știi unde e bricheta mea?
E în regulă.
Jude!
Îmi pare rău că ți s-a întâmplat asta.
Dar ține minte…
că s-a întâmplat!
Să nu lași pe nimeni să-ți spună altceva!
O să fii bine. Da?
Ascultă-mă!
Trebuie să fii foarte atent pe cine alegi pentru căsătorie.
Dar nu-ți face griji! Voi fi acolo ca martoră, da?
Bine.
Pe curând!
E RÂNDUL TĂU!
PROASPĂT CĂSĂTORIȚI
SALTUL ÎNGERULUI
PROASPĂT CĂSĂTORIȚI
Subtitrarea: Ramona Coman fi acolo ca martoră, da?