Сідайте, будь ласка.
Ми зібралися тут, щоб стати свідками поєднання цих двох закоханих душ.
Кажуть, кохання терпляче, кохання добре,
але, як на мене, воно ще й небезпечне.
Закохавшись, ми стаємо м'якими.
Саме тоді нас штрикають ножем у груди.
От що таке кохання.
Металевий прут, що пройшов крізь серце.
Щодня ви сподіваєтеся, що цей прут не витягнуть.
Та, як будь-який ризик,
гострі відчуття роблять життя більш вартісним.
Закохані віддають себе повністю.
Найважливіше рішення — кому довірити тримати
інший кінець металевого прута.
Ця пара вирішила написати власні обітниці.
Рейчел, почнемо з тебе.
Нікі.
Я закохалася в тебе дуже легко й швидко.
Наше перше побачення було в орендованій машині
й тривало чотири дні.
Чотири дні.
Пам'ятаю, я тоді подумала:
«Я не хочу виходити з цієї машини».
І ці чотири дні тепер триватимуть вічно.
Я все життя намагалася боротися
з невдачею, завжди…
шукала визначеності. Але…
Як відомо, цей тиждень нас добряче потріпав.
Вибачте. Так, потріпав.
І тоді я зрозуміла,
що не можна покладатися на визначеність, бо
її немає ні в шлюбі, ні в коханні, ні в чому.
Єдина визначеність у житті — це смерть.
Єдина визначеність у житті — смерть.
Тож до біса визначеність.
Мені нема про що хвилюватися.
Бо ти мій талісман.
Ти завжди був моїм талісманом.
Це правда.
Тож…
Нікі, клянуся розуміти тебе так само,
як ти розумієш мене.
І обіцяю…
вірити в тебе, вірити в нас.
Бо це і є кохання.
Стрибок у невідоме: ми не знаємо, що станеться,
але віримо, що все складеться.
І я…
Я вірю, що ти моя рідна душа.
І хай куди ми вирушимо…
я не хочу виходити з цієї машини.
У мене все.
Нікі, твоя черга.
Так. Гаразд.
Свої обітниці я записав.
Рейчел.
Краще б я казав першим. Це важко перевершити.
Рейчел, з першої секунди в нашому домі ти помітила,
що я виріс у сім'ї,
де шлюб високо цінують.
Коли ти сказала мені через два тижні після нашого знайомства,
що ніколи не вийдеш заміж, я подумав:
«Вона та сама».
Але насправді я ніколи не ставив це під сумнів,
бо точно знав.
Провівши з тобою одну годину,
я подумав: «Сподіваюся, кожна година буде такою.
І якщо я не проведу з нею решту свого життя,
то лише тому, що десь сильно облажався».
Я пообіцяв собі не дуже сильно лажати,
щоб колись піти з тобою до вівтаря й дати цю обітницю.
І ось ми тут.
Обіцяю завжди дарувати тобі свою любов,
свій час, своє розуміння.
Обіцяю бути партнером, який тебе не осуджує
за пошук будь-яких пригод.
Обіцяю завжди бути з тобою поруч,
навіть у часи непорозумінь.
Для мене немає нічого важливішого за тебе.
І я не дозволю нічому стати між нами.
Я тебе кохаю.
-Це було чудово. -Чудові обітниці.
А тепер важлива мить. Обручки, будь ласка.
Ось. Це тобі.
Це тобі.
Я аж тремчу.
Гаразд.
Рейчел Александро Гаркін,
чи береш ти Ніколаса Саммера Каннінґема за свого законного чоловіка,
щоб бути з ним у хворобі й здоров'ї, доки смерть не розлучить вас?
Так.
Ніколасе Саммере Каннінґеме,
чи береш ти Рейчел Александру Гаркін за законну дружину,
щоб бути з нею в хворобі й здоров'ї, доки смерть не розлучить вас?
-Просто скажи «так», синку. -Я…
Усе гаразд?
Я…
Я написав ці обітниці тиждень тому,
і вони не зовсім…
Бо ти маєш рацію.
Цей тиждень нас потріпав,
і все, що я нібито знав
про кохання й шлюб, змінилося.
Усе змінилося.
І тепер я розумію тебе краще, ніж будь-коли раніше.
Тепер я розумію, що ти мала на увазі.
Що ти робиш?
Шлюб руйнує людей.
І він уже почав руйнувати нас.
І знаєш що? Я…
Не хочу, щоб наші стосунки змінилися.
-Дотримуйся плану. -Що ти робиш?
Шлюб був отрутою.
-Шлюб був… Так, я розумію. -Усе гаразд?
Шлюб був отрутою в моїй родині, і я просто…
Я підштовхував тебе, а ти не хотіла.
Що ти робиш?
Рейчел, я хочу провести з тобою решту життя.
Але я не хочу стати схожим на них.
Я хочу, щоб ми мали привілей щодня щиро обирати одне одного.
-Як ми робили завжди. -Усе гаразд.
Орендоване авто різко звертає ліворуч і їде далеко звідси,
але ми ще в ньому.
Нікі. Подивися на мене.
Одружися зі мною. Ти мусиш зі мною одружитися. Негайно.
Я звільняю нас від цього інституту.
-Ти, бляха, серйозно? -Рейчел…
Ти цього хотіла.
-Зупинись. Боже, це… -Я серйозно.
Дамо молодятам час поговорити?
-Рейчел. -Ні.
Усі лишайтеся на місцях.
Рейчел!
Візьмемо ключі, сядемо в машину й поїдемо геть.
-Скажи, що ти не серйозно. -Я наполягав, але все владнаю.
-Цей тиждень був жахливим. -Боже.
Я не хочу, щоб у нас було таке майбутнє.
Звісно, тиждень був жахливим. Тиждень перед весіллям. Яким він буде?
Ти мав зробити цей крок зі мною.
-Я зробив. Я саме це й робив. -Ні!
Ти сховався за філософією
й боїшся майбутнього через чужі невдалі рішення!
А я вірила в нас!
-Я роблю те саме. -Хіба це те саме?
Ти погодилася, що головне — це ми.
-Я дбаю про нас. -Як?
Я відкинув сімейні цінності заради тебе!
Але я тебе не просила!
Але, Рейчел, ти не хотіла одружуватися.
Я це бачу й нарешті розумію чому.
Ти мусиш одружитися зі мною. Ми мусимо.
Ти завжди казала, що не хочеш виходити заміж.
А тоді дізналася про шлюбне прокляття свого роду.
Якби ти мені не освідчився, усе було б добре, хоча ти й не винен.
Це не твоя провина. Ти не знав.
Я не знала, але тепер ми знаємо, і тепер ми мусимо одружитися.
Це не причина для шлюбу.
Шлюб має ґрунтуватися на вірі в кохання.
Знаю, але в нас інша ситуація.
Боже. Чому ти це робиш зараз?
Що за чорт, Нікі?
Чому ти це робиш зараз?
СКОРО ТРАПИТЬСЯ ЩОСЬ СТРАШНЕ
Так, іще. Так, дякую.
Наливайте всім стільки.
Навіть неповнолітнім. Це вам.
У нього була криза, Вікторіє.
Він питав у мене поради, і я мусив бути чесним.
-Я не знав, що він так відреагує. -Бо він нас обожнює.
Він думає, що в нас ідеальний шлюб.
Так і є.
Ти зіпсував мої стосунки з сином.
Я вже не зможу повернути його довіру.
-Ні. Він так тебе любить. -Ти вкрав мій фінал.
Чекай, повернися. Вікторіє.
Дорогенька, що в них сталося?
Ти засмучена? Як там Нікі? Що нам робити?
Дякую. Це просто дурна суперечка. Усе буде добре.
Хтось хоче випити? Щоб нікого не мучила спрага. Будьмо.
Будьмо.
Веселіше. Матусю, привіт! Я підтримую добрий настрій.
Тоді чому ти мені освідчився?
Якщо я завжди казала, що не хочу заміж?
Ти дізнався, що шлюб твоїх батьків не ідеальний.
І цього вистачило.
Щоб зробити те, чого я хотіла від дня нашого знайомства.
Я через годину після знайомства побачила,
що ти помиляєшся щодо шлюбу твоїх батьків.
Твоя мати чудова, але вона нарциска.
А твій батько — розчарований романтик,
який шукає, кому себе присвятити.
Їхній шлюб вдалий лише тому, що він її обожнює.
А їй це потрібно.
Він живе лише нею, а їй цього недостатньо.
Вони обоє спустошені, і дуже сумно це бачити.
Дякую, Рейчел. Так. Дякую за це.
Тож, мабуть, ми обоє не хочемо жити як твої батьки.
І, щоб прояснити, в тому сценарії
я романтик, а ти нарциска.
О. Як приємно.
Так, насправді це логічно,
бо наші стосунки крутяться навколо тебе.
Гаразд.
Я постійно тебе втішаю, запевняю, що все добре,
навіть коли нічого страшного не відбувається!
Бо ти думаєш, що на тебе щось полює,
а я завжди намагаюся не засмутити тебе.
-Бо ти не можеш дати собі ради. -Ясно, Нікі.
Не минуло ні дня з моєю сім'єю, щоб я тебе не заспокоював.
Кожна дрібниця з тобою — це виснажлива головоломка.
-Легко не буває. -Я розумію.
-Тебе дуже важко кохати! -Я знаю!
Гаразд? Я знаю!
Ти це хочеш почути?
Бляха.
Я хочу… Стривай, вони повернуться…
Ні, я…
Будьмо. Ось так, підіймайте келихи.
Здається, це я. Це я.
Що робити? Треба поїхати звідси?
Порша сказала, що церемонію скоро продовжать.
Чому ти тоді погодилася?
Чому ти погодилася на пропозицію?
Бо знала, як це важливо для тебе, я тебе кохала й…
Нікі, ти єдина людина, з якою я б пішла до вівтаря.
Ти мене кохала?
А більше не кохаєш?
-Ні. Іди геть. -Я хочу чути її відповідь.
Поршо, забирайся.
Мама хоче, щоб ви повернулися, цілувалися й усміхалися,
ніби ти не осоромив її перед рідними й усіма, кого вона любить і поважає.
-Гаразд, бувай. -Фу, в тебе пітні руки.
Так, Нікі, звісно, я досі тебе кохаю.
І найбільше я кохаю тебе за те,
що ти як скеля, ти послідовний, ти надійний
і не з тих, хто кинув би мене біля вівтаря.
Я не порвав з тобою.
-Я рятував нас. -О, добре, так.
Думаєш, спрацювало?
Якби ти справді хотів нас урятувати,
то сказав би «так», бо в мене все було під контролем.
Ясно?
Я багато чого пережила, щоб вийти туди
й упевнено сказати «так».
І якщо ти не одружишся зі мною до заходу, прокляття пошириться на тебе й твою сім'ю.
Тож, знаєш, я рятувала тебе.
-Боже, Рейчел. Що? -Що значить «що»?
Чому ти такий шокований?
Бачили «Наречену-втікачку»? Це класика.
Вітаю. Рада вас бачити.
-Так мило. -Гаразд! Привіт…
Чорт забирай, я не можу заспокоїтися. Ти тремтиш? Я трохи тремчу.
Шкода казати, але ви винні мені по 50 доларів.
Боже мій. Ви уклали парі?
Після вечері це здавалося майже певним.
-Давайте. -На те, що вона скасує весілля.
-Вони можуть помиритися. -Ти теж.
-Ти теж? -Що? Я люблю гроші.
Ти програв.
Вона інкрустована стразами, а не діамантами.
Але спина пошита на замовлення. Не чіпайте, порветься.
Ох! Це типово…
Що він, бляха, думав?
Не знаю.
-І вона не випила… -Не знаю.
Я кажу, що, на мій погляд,
ти була дуже напружена, відколи ми сюди приїхали.
А потім ти сказала, що скоро трапиться щось страшне.
А потім почала говорити про прокляття.
Невже не ясно, чому я був упевнений,
що ти не проти ідеї скасувати весілля?
Усе це сталося перед нашим весіллям,
і це частково результат того тиску.
Вибач. Нікі, досить.
Що?
Ти не віриш у прокляття?
Шлюб — це прокляття.
-Я звільняю нас від нього. -Боже, ні, Нікі.
Прокляття — це прокляття. Шлюб — це наше відпущення.
Думаєш, я це вигадала?
Не думаю, що вигадала. Просто…
Що? Скажи, що це таке?
Страх перед зобов'язаннями чи стрес?
Ні, я не… Я просто…
-Що? -Я думаю…
Нас обох прокляли по-своєму
системи, в яких нас виховали.
Боже мій.
Якщо не одружимося, ми це виправимо.
Тобто коли я кажу, що помру, якщо ми не рідні душі,
ти мені не віриш?
Я не думаю… Рейчел…
Що?
Що ти не думаєш?
Я не думаю, що це станеться.
Ти щойно сказав, що віриш мені.
Перед тим, як я пішла до вівтаря. Це божевілля.
Стоп. Чекай.
Це божевілля. Не можу повірити!
-Ні. -Я не хотів, щоб так сталося.
Я вірила в нас, бо думала, що ти мене розумієш!
Я думала, ми розуміємо одне одного.
Можна повернутися на чотири години назад?
Ви з боку нареченої чи нареченого?
-Нареченого. -Ясно. Ви одружені?
-Так. -Одне з одним?
-Так. -Вірите, що вона ваша рідна душа?
Так. Звісно.
Авжеж.
Вибачте. Ми повернемося за стіл. Ходімо.
Що відбувається на весіллі без наречених?
Це початок твого невдалого жарту?
-Ні, це серйозне запитання. -Звідки мені знати?
-Прошу. -Ні.
Я не знаю, що ти від мене хочеш!
Ти не дозволяєш мені мислити самостійно!
Ти не приймаєш, коли я не поділяю твого погляду.
Я не можу змінити свої переконання.
-До того ж не можеш мені повірити! -Це інше, Рейчел.
-Це інше. -Чому?
Я не вірю в надприродну дурню,
космічну відплату чи прокляття.
Я не вірю в чортових прибульців,
але якби ти сказав, що точно бачив чортового прибульця,
я б тобі повірила, Нікі.
Вибач, Рейчел. Я не… Ти не…
Ти це знала про мене, так? Це не новина.
Коли когось кохаєш, Нікі,
то віриш людині, яку кохаєш. Це і є довіра.
Тож коли ти казав, що віриш мені, я вірила тобі.
І не згадувала все, що ти казав у минулому,
бо я бачу тебе тут і зараз, у кожну мить.
Я тобі вірю, а ти мені не віриш, чорт забирай!
Не віриш.
Ти просто… Ти колись давно обрав одну версію мене,
вважаєш, що я така й…
Ти розчаровуєшся, коли я не така,
бо не знаєш, що тоді робити, і знаєш що? Це погано.
Це погана риса,
бо ти робиш моє існування неможливим.
Дві текіли, будь ласка.
-Гарний піджак. -Дякую.
Подаруєте мені?
Уже 15:45. Піду по них.
Що за хрінь там відбувається?
Йолопи.
Це нестерпно!
Впустіть мене.
Рейчел, сонце сідає о 16:44. Менш ніж за годину.
-Що ви там робите? -Ще хвилинку.
У вас закінчуються хвилинки. Я візьму головний ключ. Довбні.
Хлопче! Джуде, йди сюди.
Якби ти не була проклята, то погодилася б вийти за мене?
Господи, це не має значення!
Це як спитати:
«Ти була б правшею, якби в тебе не було рук?»
Я все одно хочу почути відповідь.
Тобі нічого сказати. Знаєш що, Нікі?
Мама з тобою панькалася
й оберігала від усього,
тому ти нічого не знаєш про реальний світ, Нікі. Нічого.
…зла людина. Твій мозок треба вивчати.
Боже, це було два роки тому, Нікі.
Я б ніколи не зник на цілий тиждень.
-Іди покури трави. Обкурися. -Вважаєш себе романтиком?
Опускаєшся до мого рівня?
Ти найбільший довбаний маніпулятор…
-Боже. -Це не… Як?
-Звісно, ти зіпсувала весілля. -Я його не псувала.
Я знаю, що тиждень був важкий, але хай які у вас виникли проблеми,
обіцяю, ви зможете їх владнати, добре? Але зараз не час.
-Хай самі вирішують. -Не зараз.
Вони мусять одружитися, тату. Мусять.
-Що сталося? -Мені зараз не до цього.
Нам усім не до цього. Подорослішай і одружися.
-Що ти робиш? -Відійди.
Ти це не випила?
Ні, я повірила йому.
З якого дива?
-Бо була впевнена на 98 %. -Випила що?
Що ти робиш? Подивися на неї. Одружися. Кому потрібна твоя нова філософія?
-Одружися з нею, бо нам кінець! -Випила що, Нелл?
Замовкни, Поршо. Ти маєш одружитися.
-Через прокляття? -Так!
Він не вірить.
Воно реальне. Якщо не одружишся, воно пошириться на нашу сім'ю.
Тобто Джуд буде проклятий.
Ти про що? Усі ми?
-Так. -Я не розумію.
Заспокойтеся всі.
Синку. Слухай.
Ти ж не серйозно казав усе це там?
Я…
-Я намагався вчинити правильно. -П'ять хвилин.
Джулзе!
Гаразд, ходімо. Тату, готуйся виголошувати промову.
-Ходімо по свідка. -Годі.
Чого стоїте? Ходімо.
Я…
Рейчел, ходімо.
Треба просто закінчити церемонію.
Тобі нема чого соромитися.
Ніхто не сердиться.
Синку, подивися на мене.
Усе буде добре.
Ходімо.
Мені дуже шкода. Слухай.
Спробуємо ще раз?
Хочеш повернутися туди й спробувати ще раз? Що скажеш?
Рейчел, може…
Що скажеш?
Ні.
Ні, Нікі.
Я не вийду за тебе.
-Що ти робиш? -Я не помру за нього.
Ти не помреш. Ти казала, він твоя рідна душа.
-Ні. -Рейчел, прошу.
-Зроби цю єдину річ для мене. -Єдину річ?
Нікі, я все робила для тебе.
Я прийняла пропозицію.
Я сказала «так» біля вівтаря, бо вірила тобі, але з мене годі.
Я більше не зраджуватиму себе заради тебе.
Я заслуговую на другий шанс.
-Рейчел. Ну ж бо. -Не роби цього.
Ти мав просто повірити мені, Нікі.
Чорт, уже 16:45.
Боже мій.
Джуде!
Що робити?
Не знаю.
Я тебе не чую!
Я щось придумаю, гаразд? Я… Бляха, де він?
Зандере?
Усе гаразд. Сядь сюди.
Мамо!
Обережно!
Ти! Дивись.
Вибачте. Усе добре. Просто затисніть. Так? Усе буде добре.
Що відбувається з вашою сім'єю? О боже!
Заплющ очі, синку. Не дивися.
Ти це мав на увазі? Чому ти не сказав, що так буде?
Я попереджав. Казав, що це пошириться на його рід.
Мамо, ні.
Я знала, що та сучка — сатаністка.
-Мене ніхто не слухає. -Ні.
Що відбувається?
Усе буде добре. Так? З тобою все добре.
-Зачини двері. -Гаразд.
Нікого не впускай, окрім мене й Неллі, так?
Гаразд.
-Увімкни телевізор. -Супербоул LX, «Петріотс»…
Я тебе люблю. І не дозволю, щоб із тобою щось сталося.
Я скоро повернуся.
Буде справжня різанина, «Сігокс» беруть…
Слухайте. Прокляття поширилося на наш рід.
-Це станеться зі мною? -Ні, якщо тип з Вегаса — твоя рідна душа.
Ти вийшла заміж?
Мамо, вибач. То була помилка. Дарма я це зробила.
-Мамо? -Це не насправді.
Це насправді, а винен ти, дурню.
Ти мав просто одружитися з нею.
Це сталося, бо ти не одружився.
Має бути якийсь вихід.
-Що робити? -Покличемо допомогу.
Мені шкода! Це була помилка. Дарма я…
-Чому не підписав розлучення? -Я не зможу жити без тебе.
-Боже! -Я спливаю кров'ю?
Ще ні.
Рейч. Рейчел, вибач.
Вибач. Я все зіпсував.
Мені дуже шкода.
Я вірю, що ти моя рідна душа, а я — твоя. Ми рідні душі.
Тепер ти мені віриш?
Так.
Обіцяю.
Обіцяю відтепер завжди тобі вірити.
-Обіцяю. -Ні, Нікі.
Владою, наданою мені, оголошую вас чоловіком і дружиною.
Можеш поцілувати наречену.
Рейчел.
Ні.
Ні! Він не може підписати.
Ви вже виголосили обітниці.
-Вони хотіли завершити церемонію. -Швидше!
Прокляття вже поширилося, це його не зупинить, так?
Не зупинить. Нікі.
Нікі. Ми… Подивися на мене.
На нас обох тепер прокляття. Шлюб нас уб'є.
-Якщо ми рідні душі — ні. -Не рідні.
Ти моя рідна душа.
Джулзе.
Ми мали спробувати врятувати всіх.
Мій син проклятий. Вибач, Рейчел. Вибач.
Ти…
Ми ж досі рідні душі, так?
Так?
Мені дуже шкода.
-Вибач, Рейч. -Рейчел.
Ні, Рейчел.
Рейчел, зачекай. Джулзе, що ти… Ти казав, це допоможе.
-Чому не допомогло? -Надто пізно. Вибач.
З тобою все гаразд, маленька.
Усе добре.
Не плач.
По мене?
Нарешті ти прийшла по мене.
Чому з тобою нічого не сталося?
НАВІКИ
Де моя запальничка?
Усе добре.
Джуде.
Мені дуже шкода, що це сталося з тобою.
Але пам'ятай…
що це сталося насправді.
Тож не вір, якщо хтось казатиме інакше.
У тебе все буде добре. Ясно?
Послухай мене.
Ти маєш бути дуже обережним,
обираючи, з ким одружитися.
Але не хвилюйся. Я буду твоїм свідком, гаразд?
Гаразд.
Добре.
До зустрічі.
ТВОЯ ЧЕРГА!
МОЛОДЯТА
«ЛЕБЕДИНА ЗАБІГАЙЛІВКА»
МОЛОДЯТА
Переклад субтитрів: Галина Козловська аразд?