Ulkomailla opiskeleminen ei kuulu USA:n kulttuuriin.
Äitini sanoi: "Voit lähteä Espanjaan."
Olin 18-vuotias.
Se tuntui seikkailulta.
En osaa sanoa tarkalleen, missä vaiheessa kaikki meni päin vittua.
Kun muutin Espanjaan, olin vaihto-opiskelijoista nuorin.
Amerikkalaisia yliopisto-opiskelijoita, jotka opiskelivat Espanjassa.
Opiskelin Sevillassa.
Sevilla.
Kun pääsin Espanjaan, porukkani tahtoi matkalle.
¡Hola!
Discover Excursionsia suositeltiin.
LÖYDÄ SEVILLA
Olimme aikuisia ensimmäistä kertaa.
Näytimme haavoittuvaisilta sen ajan valokuvissa.
Sattui kamalia, enkä osannut kieltä.
Tyttäreni soitti hysteerisenä.
Mitä hittoa tapahtui?
En aavistanut, mistä oli kyse.
Sitä tapahtui vuosien ajan.
Uhreja oli lopulta noin 50.
Mietin, että tämähän on villiä.
Sitä tunsi olevansa pirun seurassa.
SEVILLAN SAALISTAJA
ENSIMMÄINEN JAKSO: MATKA
Nimeni on Gabrielle Vega. Olen 30-vuotias.
Olen kolmesta tytöstä vanhin.
Vartuin USA:n tavallisessa lähiössä.
Meillä oli pyörät, ja ulkoilimme aina. Se oli suloinen lapsuus.
Olen hepo, äiti!
Isä on ensimmäisen polven maahanmuuttaja.
Äitini on New Jerseystä.
Suvullani ei ole espanjalaisjuuria.
GABRIELLEN ÄITI
Mieheni juuret ovat syvällä Espanjassa.
Hänen isovanhempansa olivat kotoisin Asturiasista.
Vanhempani pitivät siitä, että palaan Espanjaan -
ja löydän perheemme alkuperän.
Pakkasin laukkuani edellisiltana ja olin ihan yksikseni.
Herkistyin kovasti.
Olin alkanut kirjoittaa kirjeitä.
Se on ainoa kirje, jonka tyttäreni on minulle kirjoittanut.
Se oli merkityksellinen.
Gabrielle ei pelännyt matkaa.
Siksi päästimmekin hänet lähtemään mielihyvin.
Ei isä sitä suoranaisesti kadu,
mutta hän olisi halunnut opettaa meille espanjaa pienempinä.
Hän mietti, missä oppisi puhtainta espanjaa.
PARAS PAIKKA OPPIA ESPANJAA
Sehän on Salamanca.
Siksi päätin lähteä sinne.
Tuntui kuin maailma olisi avautunut ja saisin tehdä mitä lystään.
En tuntenut Salamancaa.
Se on kaunista seutua, ja siellä oppii nippelitietoa.
Aukion kellotaulun alla on tapana tavata kavereita.
Sovitaan vain tapaamisaika.
En osannut juoda enkä olla ihmisiksi.
Olin ensi kertaa omillani enkä osannut paikalliskieltä.
Se oli ihan uutta.
Muistan, että siellä asuminen tuntui kuin olisin nähnyt värejä ensi kertaa.
Pidin siitä kovasti ja yritin ottaa matkasta kaiken irti.
Seurassani oli nuoria, jotka olivat noin parikymppisiä.
Mietimme matkakohteita, joita Euroopassa riitti.
Voisimme lähteä Ranskaan, Marokkoon tai Afrikkaan.
"No, ehkei Afrikkaan."
Hienoa se olisi silti.
Tiesin aina haluavani lähteä sinne, koska se oli matkakohteena vieras.
Koko porukkamme tiesi Discover Excursionsin.
SEVILLAN TOIMISTO
Se tarjosi Marokon-matkoja, joilla moni muukin nuori oli käynyt.
Etsitkö hauskaa ja helppoa tapaa matkustaa Marokkoon?
Lähde Discover Excursionsin valaisevalle matkalle.
Ratsasta kamelilla.
Maista herkullisia ruokia.
Nauti loputtoman aavikon aurinkoisista päivistä.
Luota meihin: koet kaikkea yllättävää Afrikassa.
Älä ainoastaan matkusta, vaan tee löytöjä.
Olimme tuon matkatoimiston kohdeyleisö. Jos tahtoi Marokkoon, kannatti valita se.
Toimistolla oli mainoskuvia nuorista amerikkalaisista.
Discover Excursions oli aito yritys.
Tervetuloa.
Olemme avoinna maanantaista perjantaihin. Meillä ei vietetä siestaa.
Toimisto oli ammattimainen ja aika huokea.
Siellä vallitsi myöskin sellainen kiva ja nuorekas ilmapiiri.
Oppaat olivat nuoria.
Porukkamme lähti yhdessä.
VARAA NYT!
Toimisto järjesti matkan. Joka päivälle oli oma matkasuunnitelma.
Sinne lähti valtava, noin 200-päinen nuorisojoukko.
Meitä taisi olla kaksi bussillista.
Gabrielle kertoi lähtevänsä Marokkoon, mikä oli meistä hienoa.
Hän oli innoissaan.
Lähdimme Marokkoon ja kiertelimme maan pohjoisosaa.
Maan kauneus teki minuun vaikutuksen. Siellä oli uskomattomia vuoria.
Arkkitehtuuri oli ihan erilaista.
Käsitykseni mukaan päämatkaopas oli Manuel.
Muistan miten Manuel jutteli meille kaikille bussissa.
Hän kertoili bussin etuosassa, miten tekisimme kaikkea kivaa.
Hän vaikutti ystävälliseltä ja innostuvalta.
Hän oli varmaan kolmekymppinen.
Manuel tuntui mukavalta tyypiltä, joka oli innoissaan mukaan lähdöstämme.
Menimme siniseen kaupunkiin.
Kävin uskomattomilla toreilla.
Muistan, että kaupustelijat olivat melkein liiankin päällekäyviä.
Kaveriporukkamme oli täpinöissään.
Pääsimme toisenlaiseen maailmaan.
Puhuttiin ranskaa, englantia ja espanjaa. Meno oli huumaavaa.
Tuoksut olivat hyvällä tavalla huumaavia.
Pääsin uudenlaiseen paikkaan.
Se taisi sattua lauantaina eli viimeisenä reissupäivänä.
Heippa, kisu!
Onpa nättiä!
Oppaat halusivat meidän voivan mukavasti ja painottivat turvallisuutta.
"Marokko ei ole kovin turvallinen. Pysykää sisällä.
Hotellissa on baari."
Se taisi olla ylimmässä kerroksessa.
"Voimme mennä juomaan sinne. On parasta, ettette lähde ulos.
Täällä tapahtuu hämäriä iltaisin, ja meitä on paljon."
Meitä kehotettiin jäämään hotelliin.
Minä, Ashley ja Nicole menimme baariin.
Me kolme yövyimme samassa huoneessa.
Tutustuimme vaihtareina.
Poltin tupakan kaverieni kanssa.
Manuel ilmestyi.
Hän kysyi: "Juotteko lisää?" Vastasimme myöntävästi.
Sitten hän sai idean.
"Tilaan sampanjaa, niin hengaillaan huoneessanne.
Ei huolta, minä maksan."
Sopihan se meille.
Suostuin sen kummempia ajattelematta.
Niinpä lähdimme nelistään hotellihuoneeseemme.
Manuel oli tilannut sampanjaa.
Hän meni avaamaan oven, kun sitä tuotiin.
Me kolme tyttöä istuimme vuoteilla ja hengailimme vain.
Sitten…
Manuel tuli.
Siellä oli aika varmasti jokin huonekalu, jollaista pidetään sängyn edustalla.
Hän laski sampanjan siihen, ja me olimme vuoteilla.
Hän kaatoi juomaa selin meihin.
Huoneessa oli tosi rento ja ystävällinen ilmapiiri.
Sitten minä muistan,
että Manuelin koko helvetin vibat alkoivat muuttua.
Hän halusi pelailla pelejä.
Hän alkoi tentata meitä.
"Monenko kanssa olette maanneet?"
Sitten hän…
Hän kysyi: "Vaihdetaanko paitoja tai pelataanko totuutta vai tehtävää?"
Sitten hän kysyi: "Haittaako jos teen oloni mukavaksi?"
Hän riisui housunsa.
Hän oli alushousuillaan ja peitti haaransa tyynyllä.
Ihmettelin, että mitähän helvettiä. Sitten sitä perustelee järjellä.
Ehkä se on vain kulttuuriero.
Ehkä hän vain käyttäytyy eri tavalla.
En tiedä.
Muistan, että minua alkoi väsyttää pahemman kerran.
Kaapin vieressä oli punkka.
Siirryin sängyltä punkkaan.
Kävin makuulle ja simahdin.
En tiedä, kauanko nukuin.
Muistan heränneeni jossain vaiheessa.
Huoneessa ei ollut ketään, ja minulla oli paska olo.
Minusta ei ollut koskaan tuntunut siltä, enkä ole kokenut moista sittemmin.
Mieleni ja kehoni välillä oli katkos.
Aivoni tuntuivat käyvän tosi hitaalla.
En tiedä, mikä minua uuvutti.
Muistan, että noustuani nojasin seinään.
Pyrin vessaan jalat laahaten.
Menin vessan ovelle, ja kun minä avasin sen…
Nicole, Ashley ja Manuel olivat suihkussa kolmistaan.
He olivat alusvaatteillaan.
Muistan sulkeneeni oven.
Mietin, että mitä helvettiä tuo oli.
Sitten…
Koko kolmikko kipitti ulos melkein kuin häpeissään.
Kävin istumaan pöntölle.
Istuin kasvot kohti ovea, ja sitten muistan vain…
Se on vaivannut minua vuosia.
Muistikuvassani ovi heilahtaa auki.
Näin Manuelin haarovälin lähestyvän, ja sitten hän työntyi suuhuni.
Päätäni kolautettiin, ja sitten minulta meni taju.
Heräsin aamulla punkasta.
Olin pukeissa.
Kämppikseni Nicole ja Ashley nukkuivat sängyissään.
Manuel ei ollut paikalla.
Hän oli poissa.
Minä olin tuskissani.
Olin hellänä.
Muistan työntäneeni peiton sivuun.
Katselin jalkojani.
Minulla oli housut jalassa, ja näin mustelmia polvissani.
Jokin tuntui olevan pielessä. Olin tuskissani.
Oloni oli voimaton ja todella hidas.
Muistan nousseeni.
Menin suihkuun ja pesin itseni.
Kämppikseni heräsivät.
Kamat oli pakko pakata, koska palaisimme Espanjaan aamulla.
Muistan, että oloni oli helvetin uupunut.
Pakkasin kamani.
Vein tavarat alakertaan.
Istuin sohvalla aamulla, kun valmistauduimme lähtöön.
Muistan lepuuttaneeni päätäni.
Suljin silmäni.
Sitten näin takauman.
Ovi aukesi, ja hän työntyi suuhuni.
Muistan, että minua oksetti.
Tuo näky oli todella eläväinen ja aivan kammottava.
Silloin tajusin, mitä oli tapahtunut.
Hulluinta oli se…
Etten saanut romahtaa enkä panikoida.
Olin vieraassa maassa ja jouduin sinnittelemään.
Pakotin itseni nousemaan bussiin.
"Pärjäät kyllä."
Manuel seisoi bussin ovella, kun olimme lähdössä Salamancaan.
Kun nousin kyytiin, hän vain katsoi pääni yli.
Aivan kuin olisin ollut näkymätön, ja niin olikin mielestäni parempi.
En minä itkenyt.
En reagoinut mitenkään.
Minä vain käperryin itseeni, ja tuntui kuin ketään ei ollut kotona.
SEITSEMÄN KUUKAUTTA MYÖHEMMIN
Taisin palata USA:han joskus toukokuussa 2014.
Muistan itkeneeni lennolla.
En vieläkään myöntänyt itselleni, mitä oli tapahtunut.
Kun Gabrielle tuli takaisin, hän ei ollut oma itsensä.
Syrjään vetäytyminen ei ollut hänen tapaistaan.
Kysyimme, että mikä oli hätänä. Hän vastasi: "En halua olla täällä.
Minun täytyy vain totutella elämään taas kotopuolessa."
Syyksi paljastui yleinen vaiva, joka koskee vaihto-opiskelijoita.
Sitä kutsutaan paluumasennukseksi.
On ihan normaalia, jos vaihtari palaa oudon oloisena.
Gabrielle uskotteli niin.
Pelkäsin kertoa vanhemmilleni, koska oli tapahtunut niin paljon…
Niin paljon sellaista, mitä en halunnut heidän tietävän.
Olenhan esikoistytär.
En tunne ketään, jolle on käynyt näin.
En halunnut vanhemmistani tuntuvan siltä, että he olisivat pettäneet minut.
Gabrielle oli palannut vastikään.
Sitten hänen oli aika aloittaa yliopisto seitsemisen tunnin ajomatkan päässä.
Gabrielle ei ollut ollenkaan innoissaan.
Olin masentunut pahasti.
En ollut ikinä kokenut sellaista masennusta, ja…
Elämästäni tuli kaikin tavoin todella vaikeaa.
Aloin leikitellä sillä ajatuksella, että tekisin itsemurhan.
Itsetuhoisuus tunkeutui ajatuksiini.
Tuumin, että minun on pakko kertoa tapahtuneesta vanhemmilleni.
Olin ulkona sinä lauantaina.
Päivä oli kaunis Gabriellen soittaessa.
Hän sanoi tulevansa kotiin. Kysyin, että mitä oli tekeillä.
Sanoin: "Minut raiskattiin Espanjassa, ja minun on pakko tulla kotiin."
Ja…
Sen jälkeen muistini pätkii.
En udellut enempiä, vaan käskin hänen tulla.
Salailin kaksi ja puoli vuotta. Perheeni luuli minun masentuneen.
Ihmettelin, että kuinka minulla äitinä ei ollut aavistustakaan.
Jopa abuela eli anoppini kysyi: "Mahtoiko hänelle sattua jotain?
Espanjassa tapahtui jotain."
Vastasin, että tämä on normaalia.
Olisi minun pitänyt hoksata se.
Jopa anoppini huomasi Gabriellen muuttuneen.
Vanhempani avasivat oven.
He halasivat minua, ja yritimme edetä siitä.
Olin epätoivoinen.
Juuri perhettäni minä tarvitsinkin.
Minun piti kohdata se tosiasia.
Minun oli pakko tunnustaa heille kaikki ja lakata kantamasta sitä taakkaa yksin.
Niin.
Gabrielle sanoi, että sen teki matkaopas. "Hän omisti sen matkatoimiston."
Siltä hänestä tuntui.
Gabrielle ei halunnut sanoa sitä ääneen eikä puhua yksityiskohdistakaan.
Hän vain halusi päästä kotiin turvaan ja meidän luoksemme.
Sanoin, etten tahdo ilmoittaa poliisille.
"En halua olla sen kanssa missään tekemisissä."
Minun oli aika koota itseni ja eheytyä.
Vaikeaa se oli.
Vaikeaa aikaa.
KAKSI VUOTTA MYÖHEMMIN
25. TAMMIKUUTA 2018
Olen taiteilija sekä graafinen suunnittelija.
Vuonna 2018 kävin viimeistä vuotta Floridan osavaltionyliopistossa.
GABRIELLEN YSTÄVÄ
Elämäni hirvein hetki tapahtui opiskellessani.
SURULLISIN HETKENI
Lähdin ulos itkuisena.
Työstin erästä projektia.
Installaationi käsitteli ihmisten kokemuksia.
Parhaita ja pahimpia kokemuksia.
Teokseni oli tarkoitus kuvastaa sitä,
että meitä määrittelevät parhaat ja pahimmat kokemuksemme.
Maailmani tuntui pysähtyneen.
Olin aivan hukassa.
Otin ihmisiin yhteyttä Facebookissa, Instagramissa ja somessa ylipäätään.
Etsin haastateltavia, jotka äänittäisivät itseään.
TUTKISKELEN MUISTOJA. LÄHETTÄKÄÄ MINULLE KOKEMUKSIANNE.
Gabrielle oli yksi vastanneista.
Hän lähetti äänitteen parhaasta ja pahimmasta päivästään.
25.1.2018
KAS TÄSSÄ.
Kuuntelin hänen pahimman päivänsä.
Siinä oli jotain todella tutun kuuloista.
Täällä puhuu Gabrielle. Vastaan kysymyksiisi.
Elämäni surullisin hetki oli se, kun minut raiskattiin.
Olin yksin Marokossa.
Tai siis en yksin, vaan kahden kaverini kanssa.
Lähdimme reissulle. Matkaopas teki minulle jotain sairasta.
Se oli todella raskasta 19-vuotiaalle tytölle.
Sitten sen päivän jälkeen kaikki tuntui ihan toisenlaiselta.
En ollut enää lapsi.
Gabrielle ei nimennyt matkatoimistoa eikä Manua.
Minulla oli vain sellainen aavistus.
Se sai minut ottamaan häneen yhteyttä.
PALJON KIITOKSIA!
ARVOSTAN SITÄ TODELLA.
OLEN PAHOILLANI MAROKON TAPAHTUMISTA.
Elizabeth kiitteli minua äänitteestä ja pahoitteli sitten tapahtunutta.
Kysyin häneltä, oliko matkan järjestänyt Discover Excursions.
Kyllä oli.
Hän kysyi, puhuinko minä Manusta.
Puhuin minä.
Niinpä aloin panikoida ja sekosin täysin.
Eräälle toiselle oli sattunut samanlainen tapaus.
Lähdin Espanjaan vaihto-oppilaaksi vuonna 2017.
Isosiskoni oli suositellut meille Discover Excursionsia.
Halusimme lähteä Marokon-matkalle.
VARAA NYT!
Sitä haluaa uskoa,
että matkaoppaat ajavat matkalaisten etua ulkomailla.
Muistan, että…
Matkoihin kuului aina yksi ilta, jona oppaat järjestivät isot bileet.
Nimenomaan sinä iltana se tapahtui.
Manu ahdisteli yhtä matkalle lähtenyttä tyttöä.
Hän oli outo tytön seurassa.
Manu oli…
Aina Catherinen niskassa. Hän vaikutti seuraavan tätä.
Manu yritti aina päästä tämän puheille.
Kysyin voiko Liz välittää tytön yhteystiedot.
VOIN
LISÄÄ KONTAKTI
Otin yhteyttä tyttöön.
Hän kertoi: "Manuel sysäsi minut sängylle ja tunki päälleni.
Säikähdin.
Kuulin itse asiassa, että jotain pahempaa sattui -
kahdelle muulle tytölle Discoverin matkalla."
Kysyin häneltä heidän yhteystietojaan. Minun oli puhuttava heidän kanssaan.
Ja…
Otin yhteyttä Hayleyyn ja Carlyyn.
HAYLEY / CARLY (PORTUGALI)
LAGOS PORTUGALI
28. TOUKOKUUTA 2017
He kertoivat Manusta näin.
Hän ahdisteli molempia hotellihuoneessa Discoverin Portugalin-matkalla.
CARLYN ÄÄNI
Manu yritti yllyttää meitä jatkamaan juomista.
Hän halusi pelata totuutta vai tehtävää.
Hän halusi suudella ja tanssittaa meitä.
Hän tarttui toista ranteesta eikä päästänyt irti.
Hän pakotti heidät kosketteluun.
Hän sanoi: "Toinen koskettaa ja toinen suutelee minua."
Hän totesi, ettemme saisi lähteä ennen kuin hänet on tyydytetty.
He pelästyivät pahoin.
Hayley onnistui kiepahtamaan pois Manun luota.
Hayley käski hänen päästää minut.
Manu ei kuulemma voinut päästää minua, koska jonkun piti hoitaa homma.
Hayleyn oli pakko juosta ovelle ja huutaa.
"Kantelemme sinusta, jollet painu vittuun!"
Hän päästi minut.
Seuraavana päivänä hän oli poissa.
Kaikki muut oppaat väittivät, että hänelle oli tullut perhehätätapaus.
Löysin siis ne kolme naista.
Mielessäni tapahtui täyskäännös.
Gabrielle soitti hysteerisenä.
"Se mies tekee tätä muillekin!" Olin aivan ihmeissäni.
Ajoin kotiin ja puhuin puhelimessa äidin kanssa.
Päätin heti, kuinka toimia.
Kotiin päästyäni postailin Facebookissa koko päivän.
MOIKKA! TOIVOTTAVASTI VOITTE HYVIN.
"Raiskaajani on yhä vapaana. Ilmoittakaa Espanjaan lähteville.
Matkatoimiston Manuel Blanco Vela hyväksikäyttää naisia.
Jakakaa tätä. #MeToo."
Aloin kirjoittaa taukoamatta.
Vein sen uudelle tasolle.
Toistelin samaa viestiä.
JAA
"Moi, raiskaajani on yhä vapaana. Jakaisitteko Facebook-tilani?"
Älyvapaata.
Lähetin sen varmaan 200 ihmiselle.
Lähettelin yksityisviestejä.
LÄHETÄ
Isälläni oli kontakteja Miamissa Espanjan suurlähetystön pääkonsuliin.
Menin lähetystöön ja kerroin tapahtuneesta sekä naisista.
Muistan pääkonsulin olleen oikein ystävällinen.
Hän empi auttaa minua.
"Et saa kertoa tästä uutisissa. Älä puhu tästä kenellekään."
Miksei hän halunnut meidän puhuvan lehdistölle?
Se on huonoa julkisuutta maalle.
Päätin tehdä niin heti kun hän oli kieltänyt.
NEW YORK 11. HUHTIKUUTA 2018
Olimme studion lämpiössä, ja minua jännitti.
Pääni löi tyhjää.
Minuutti! -Minuutti aikaa.
Kuvataan hyvä jakso.
Muistan seisseeni lavan takana.
Sitten minä vain aloin nyyhkyttää.
Kolmoskamera… -Neljä, kolme, kaksi, yksi.
Ja käy.
Minä romahdin, ja Megyn tuli luokseni.
"Toimit todella hienosti. Tästä on apua, ja saat sen miehen kiinni."
Jos kerran Megyn Kelly sanoo noin, minun on pakko tehdä tämä.
Sitten hän astui lavalle, ja menin perässä.
Muistan vain katsoneeni häntä.
Hän kysyi minulta jotain, enkä muista siitä yhtään mitään.
Ilmeisesti se meni hienosti.
Mieheni ja minä olimme lämpiössä. Olimme todella ylpeitä Gabriellesta.
Taisimme tietää tuolloin, että tästä tulee jotain isoa.
Tiesin…
Että olin astumassa tuntemattomaan. En aavistanutkaan…
En osannut aavistaa, että tässä kävisi näin.
Kun jakso esitettiin, moni alkoi ottaa minuun yhteyttä.
POSTILAATIKKO
Puhelimeni hälytti jatkuvasti.
Siinä haastattelussa näytettiin mies, jonka tunsin Manu Whitena.
Aloin kiljua: "Hän se on!"
Mietin, että tämähän on villiä.
Tunnistin Manun, vaikkei nimeä mainittu.
Kaikki loksahti kuultuani Gabriellen tarinan.
En olisi ikinä uskonut, että se oli Manu.
Tunsin suurta valaistumista, mutta myös…
Tajutonta kiukkua.
Asia tuntui päivänselvältä kuultuani Gabriellesta.
Se mies on sarja-ahdistelija.
Sellaisia rikoksia hän oli tehnyt.
Silloin tiesin, että se mitä olin kokenut -
tapahtui muillekin naisille monen vuoden ajan.
Varmaan ennenkin.
Sanoin vanhemmilleni: "Löysin tytön Rhode Islandista.
Löysin tytön Virginiasta.
Löysin kolme tyttöä Floridasta ja yhden New Yorkista."
Vanhempani järkyttyivät löydöksistäni.
SEVILLA ESPANJA
Tämä on osa siitä tarinasta, josta viestitin Gabriellelle.
Eräänä päivänä… Se taisi tapahtua huhtikuun alussa.
Istuin toimistossa, eikä Manu ollut siellä.
Minulla oli työni.
DISCOVERIN ENTINEN ALAINEN
Kolusin vaihtarien Facebook-ryhmiä.
Minun täytyi käydä läpi jokainen jäsen -
ja lähettää viesti Discoverin tililtä.
"Lähde Marokkoon tällä alennuskoodilla!"
Näin Manun kulkemassa ympyrää puhelimessa.
Sitten hän tuli hakemaan minua, kuten tavallista.
"Aubrey, on lounasaika.
Minun on kerrottava sinulle, mitä on tekeillä."
Suostuin.
Lähdimme lounaalle.
Manu tilasi ruuat, kuten yleensä.
Hän tilaa aina meille kaikille.
Hän meni ulos ja käveleskeli puhelin kädessään -
hieman kiivaan oloisena.
Kun Manu palasi lopulta, hän ei saanut syötyä.
Hän yritti selittää minulle.
"On eräitä tyttöjä.
He yrittävät pilata maineeni, tehdä minulle hallaa -
ja riistää rahani.
Miksi he tekisivät tällaista?
Tämä on kamalaa. Poloinen perheeni!
Maineeni tahriintuu.
Tämä on kivuliasta äidilleni."
Vastasin, että onpa hullu juttu.
Manu vääristeli totuutta.
Hän kinusi minulta myötätuntoa, ja…
Palasin toimistolle, ja hän lähti.
Katsoin Today Show -jakson, jossa tapauksesta kerrottiin.
Näin miten paha tilanne olikaan.
Minä lähdin.
Muistaakseni seuraavana päivänä toimisto oli suljettu.
Seuraamme tiiviisti tapausta, joka paisui viime viikkoina.
Poliisi tutkii sevillalaista turismiyrittäjää.
Hänen väitetään raiskanneen yhdysvaltalaisia asiakkaitaan.
Floridalaisopiskelija teki valituksen, mikä johti oikeaan valitusten aaltoon.
Saavuimme matkatoimiston päämajalle, joka on näköjään suljettu.
Tavoittelimme toimiston johtajaa, joka ei ole vastannut median viesteihin.
Discoverilta ei vastattu soittooni.
TOIMITTAJA
Se sijaitsee lähellä toimitustamme, mutta ketään ei ollut sisällä.
Sain Manuel Blancon numeron ja soitin hänelle.
Hän vastasi.
Esittäydyin toimittajaksi, jolloin hän katkaisi puhelun.
Päätin lähettää WhatsApp-viestin.
Hän vastasi lyhykäisesti.
"Yhtiömme voi vain kommentoida, että kyse on panettelusta.
Todisteita ei ole. Tapaus paisui ilman todellisuuspohjaa.
USA:n ja Espanjan juristimme ovat tietoisia."
Siihen viesti päättyi.
Sisällytin sen uutisraporttiini.
"HÄN PAKOTTI."
Ihmiset lähettivät juttuja.
Muistaakseni joku lähetti minulle -
kuvakaappauksen Googlen paikkatiedoista, joissa lukee "suljettu pysyvästi".
Se oli saatanan mahtavaa.
Se oli hämmästyttävää.
Manu ei enää päässyt käsiksi keneenkään.
Vitut Manusta, hänen ystävistään ja kaikista tukijoistaan.
SAMA TAPAHTUI MINULLEKIN
MANUEL RAISKASI MINUTKIN
Valtaosa viesteistä tuli sillä viikolla.
OLEN SAMALLA LISTALLA
Sitten niitä alkoi valua.
Puoleeni kääntyi tyttöjä.
"Raiskattu ystäväni ei uskalla ottaa yhteyttä."
ET OLE YKSIN
"Se mies raiskasi minut."
"En halua kertoa perheelleni."
Koko joukko ihmisiä kääntyi puoleeni.
He kertoivat minulle kaiken.
En osannut aavistakaan, mihin minä olin mennyt sotkeutumaan.
Sain yksityisviestin Facebookissa.
Se kuului näin.
"Manuel tappoi tyttäreni."
CAREY BAJOREK
MANUEL TAPPOI TYTTÄRENI.
Tekstitys: Jouni Jussila