SEVILLA SPANYOLORSZÁG
2015. JÚLIUS 19.
2015-ben…
Sevillába utaztam.
Ott ismertem meg Manuel Blanco Velát.
Egy nap…
kaptam egy e-mailt.
Az állt benne, hogy szörnyű dolog történt
a CIEE-program egyik résztvevőjével.
„Tisztelt hallgatók! Mély fájdalommal tudatjuk,
hogy a Pennsylvania State University hallgatója, Lauren Bajorek
egy tragikus balesetben
elhunyt.”
Egy barátnőm rám írt.
Az e-mail kapcsán kérdezte, hogy szerintem veszélyben vagyunk-e.
Ezután tudtuk meg, hogy Lauren Manuel lakásából zuhant ki.
ILYEN VAGYOK FOGADD EL
A SEVILLAI RAGADOZÓ
MÁSODIK RÉSZ: MANU WHITE
Aznap ment le a Megyn Kelly-interjú.
Többen is megkerestek Sevillából.
Ott élő külföldiek, konkurens cégek, és még sorolhatnám.
Egyre több minden derült ki.
KERESÉS: MANU WHITE
Megtudtam, hogy Manu milyen bárokba jár.
Hogy nemzetközi diákbulikon vesz részt,
és mindig fiatalabb lányok társaságát keresi,
általában amerikaiakét, akiket étterembe visz.
Rengeteg infót kaptam.
Mindenféle embertől.
Azt mondta, hogy egy disznó vagyok.
Abban az időben a hír még csak Facebookon terjedt.
Egyfolytában posztoltam.
Ezzel keltem, ezzel feküdtem.
BEJÖVŐ ÜZENETEK
Éjjel-nappal e-maileztem és Facebookoztam.
Egész nap emberekkel beszélgettem.
Alig aludtam.
Folyton a mobilomon lógtam, és cseteltem.
A végére akartam járni ennek az egésznek.
Végül ismerősnek jelöltem Gabrielle Vegát.
Mesélt a Discover Excursionsről, és megosztott velem egy történetet,
ami nagyon hasonlított egy régi esetre.
SEVILLA SPANYOLORSZÁG
Ahogy megérkeztünk Sevillába,
minden csoport kapott egy úgynevezett kultúrkalauzt.
A mi kultúrkalauzunk
egyenesen egy utazási irodába vitt minket.
A cég neve Discover Excursions volt.
Sziasztok!
Ez a sevillai irodánk.
Minden hétköznap tíztől nyolcig vagyunk nyitva. Nálunk nincs szieszta.
Ugorjatok be bármikor! És most nézzünk körül!
Haver!
DISCOVER EXCURSIONS LÉGY FELFEDEZŐ
Az iroda fala tele volt egyetemi címerekkel.
Az én sulim, a Penn State címere is ki volt téve.
Az egyik asztalnál
ott ült Manuel White.
Akkoriban 40 körül lehetett.
Sötét haja volt, és ragyogott a mosolya. Vakítóan fehér fogai voltak.
Kérdezte, melyik egyetemre járok.
Mondtam, hogy a Penn State-en tanulok.
Mire ő: „Szuper! Imádom a Penn State-es csajokat.
Jó fejek, és nagyon tudnak bulizni.”
Valahogy már akkor is azt éreztem,
hogy ez nagyon fura, mert én inkább egy tanárt láttam benne.
De úgy voltam vele, hogy a Discover Excursions és Manuel White
az egyetemhez kapcsolódik,
és ha utazni akarok, akkor ezt a céget kell választanom.
PORTUGÁLIA
Fogalmam sem volt róla, hogy mik történnek ott.
Manuel elmondta, hogy Lagosba és Marokkóba is visznek csoportokat,
és hogy mindenről gondoskodnak.
Külön kiemelte, hogy minden este vannak programok.
Volt, hogy az irodában szervezett bulit. Egy teljesen kötetlen összejövetelt.
Ingyenes sangriaesteket szervezett
a külföldi diákoknak.
Ilyenkor is nyitva volt az iroda,
és annyi sangriát ittunk, amennyit csak akartunk.
Manu mindenkivel összebarátkozott.
Jó pár estét töltöttem ott.
Manuel Blanco a sevillai éjszakai élet egyik ismert alakja volt,
legalábbis a diákok körében.
Alfalfa, Cuesta del Rosario,
Calle Betis, Alameda de Hércules…
Ezekre a helyekre vitte az amerikai diákokat.
Az utazási iroda blogján…
HÉTFŐ SPORTKOCSMA, FLAMENCO, ITALOK
…volt egy eseménynaptár,
ami a legbulizósabb fiatalokat is próbára tette, annyira sűrű volt.
Hétfőn a Calle Betisen kezdtünk,
kedden az Alfalfán folytattuk.
Én is kérek.
- Szerdán meccsre mentünk. - Sevilla!
Csütörtökön meg a Buddhában buliztunk.
Bennfentesnek éreztem magam.
Elmentem a Buddhába, és még fizetnem sem kellett.
Sok lány minden héten részt vett ezeken a programokon,
mert ha épp nem volt más, ezekkel mindig fixen lehetett számolni.
Ha volt valami kocsmázós vagy bulizós program,
amit külföldi diákoknak szerveztek, ő mindig felbukkant.
Manu egy igazi nagyvárosi ember volt.
Egy jóképű pasas, akit mindenki ismert.
És bármelyik kocsmába vagy étterembe mentünk,
mindig megveregette a pultos hátát.
Egyszerűen mindenkit ismert, akivel találkoztunk.
Már nem emlékszem, hogy White-ként vagy Blancóként mutatkozott-e be.
Szerintem angolul mondta a nevét, de nem tudom, miért.
Emlékszem, amikor a nyitóbulin
a barátaimmal összefutottunk vele.
Láttam, hogy nagyon
karizmatikus, beszédes pasas,
aki szeret hülyéskedni.
Manuel Blanco gyakran Sevilla hercegeként mutatkozott be.
Ez sokat elárul a személyiségéről.
Arról, hogy milyen ember.
Befolyásos ember volt kiterjedt kapcsolatrendszerrel.
De nekem valahogy lelketlennek tűnt.
Furcsa kisugárzása volt.
Különféle programokat szervezett. Ilyen volt az utazós tombola is.
Volt egy buli, amin utazásokat sorsolt ki.
Láttam, hogy tombolajegyeket osztogatnak.
Gondolkodás nélkül elvettem egyet,
mivel ingyen volt, nem kellett érte fizetni.
Aztán pár perc, vagy talán egy óra múlva
valaki megnézte a tombolajegyemet, és azt mondta, nyertem.
Kérdeztem, hogy mégis mit nyertem,
mire azt mondták, hogy egy ingyenes utat Lagosba, Portugáliába.
Mindig csak szép lányok nyertek.
Fiúk sosem.
A szüleim nem igazán örültek a dolognak.
Amikor rátaláltam a többi lányra, valami átkattant bennem.
Úgy éreztem, felelős vagyok értük.
Folyton az járt a fejemben,
hogy: „Ne aggódjatok, köszönöm a bizalmat,
megoldjuk, csak tartsatok ki!”
El is kezdtem nyomozni.
Művtöri szakosként kicsit tanácstalan voltam.
Apa csinált nekem egy Excel-táblát.
FÁJL ÚJ TÁBLÁZAT
ÁLDOZATOK LISTÁJA GABRIELLE VEGA
Beírtam a dátumokat.
Összeírtam, Manuel hány lányt fogdosott, hányat próbált megcsókolni,
hánnyal zárkózott be a mosdóba,
hányat erőszakolt meg.
Próbáltam rendszerezni az információkat.
Én vezettem az adminisztrációt.
Én kommunikáltam mindenkivel.
Én szerveztem meg mindent. Nem akartam, hogy bárki is segítsen.
Nem veszíthettem el a lányok bizalmát,
ezért mindent egyedül csináltam.
Ez rettentő kimerítő volt Gabby számára.
Hónapokon át heti háromszor-négyszer hallottam tőle,
hogy valakit fel kell hívnia.
Bement a szobájába, becsukta az ajtót, és végül mindig úgy jött ki, hogy:
„Őt is megerőszakolta.” Vagy: „Őt is meg akarta erőszakolni.”
Vagy: „Ezt meg azt tette vele.” Mindig ugyanaz ismétlődött.
Nem hiszem, hogy én voltam az első.
Nem tudom biztosan, de a rendszer akkor már elég jól működött.
Szerintem ez már jóval azelőtt kezdődött, hogy én Spanyolországba mentem.
SEVILLA
MANU WHITE 2 ÉRTESÍTÉS
Talán az ott tartózkodásom utolsó hetén történt.
Akkor kezdett sms-eket küldeni.
Egyértelműen flörtölt velem.
Elég lényegre törő volt.
Gyakorlatilag megírta, hogy össze kéne jönnünk.
Én abszolút csak barátként tekintettem rá.
SEVILLA
Manuel WhatsAppon vagy Facebookon írogatott.
Győzködött,
4 ÉRTESÍTÉS
hogy lógjunk vele, és iszogassunk vagy menjünk bulizni.
Végül a szobatársammal és egy másik barátnőmmel
találkoztunk Manuellel.
SEVILLA
Elég kihalt volt a város.
A folyóparton sétáltunk,
a városközpontban, a Torre de Oro felé.
Koromsötét volt.
Hirtelen elénk vágott egy motoros.
Feketében volt, és fekete sisakot viselt.
Elindult felénk sisakkal a fején.
Aztán levette a sisakot, és azt mondta:
„Lányok, Manu vagyok, csak hülyültem!”
Mi meg mondtuk, hogy halálra rémített.
Ezután hívott, hogy igyunk vele valamit a Phoenixben.
Odamentünk, és ittunk pár tequilát,
de minifelesek voltak, úgyhogy nem aggódtunk.
Manu a barátnőmmel flörtölt,
én meg próbáltam jó szárnysegéd lenni.
Aztán Manu mondta, hogy menjünk fel hozzá.
Gitározzunk, dumálgassunk. Gondoltam: „Végül is Spanyolországban vagyunk.”
Kicsit befeszültem attól, hogy kettesben leszünk,
ezért elhívtam a legjobb barátnőmet,
Manuel meg felvett minket a Vespájával.
Így mentünk el a lakásához.
Egy idő után bedobta, hogy menjünk fel hozzá.
Onnantól elég homályos minden.
Nem igazán emlékszem, hogy ezután mi történt.
Rémlik, hogy mikor beléptünk Manu lakásába,
balra volt egy kis nappali.
Onnan nyílt egy terasz, ahová egy tolóajtón lehetett kimenni.
Kinyitott két sört,
és mondta, hogy üljünk le az ágyra.
A barátnőm mellé ült, aztán…
Manuel gitározni kezdett a barátnőmnek, én meg csak ültem ott.
Látszott, hogy nem én érdeklem, ami nem zavart.
Ami biztos, hogy négyen voltunk a lakásban. Én, a barátnőim és Manuel.
Emlékszem…
a szobatársam rosszul lett.
Manuel valamikor
hívott neki egy taxit, hogy hazamenjen,
de erre már nem igazán emlékszem.
Aztán azt mondta, játsszunk valamit!
Akkor már többször is hozzám ért. Rátette a kezét a combomra.
Nem tudom, hogy ez így konkrétan elhangzott-e a szájából,
de emlékszem, hogy rá akart venni egy édes hármasra.
Nagyon kellemetlen volt, és nem éreztem magam biztonságban.
Furcsán elnehezültek a tagjaim.
Egyre bizonytalanabb lett a mozgásom.
Végül elterültem az ágyán, és elaludtam.
Csak apró mozzanatokra emlékszem.
Például arra, hogy becsapódott az ajtó. Aztán…
Manuel csókolózott a barátnőmmel.
Úgy rémlik, hogy engem is megcsókolt, de már nem tudom felidézni…
hogy pontosan mi történt.
Csak egy-egy kép villan be.
Manu azzal ébresztett, hogy a barátnőm elment,
és kérdezte, hogy kielégíteném-e kézzel.
Megittuk a sörünket,
és mondtam, hogy indulnunk kéne.
De Manuel győzködött, hogy igyunk még egy utolsót.
Úgy elégítettem ki, hogy végig háttal voltam neki.
Rá sem néztem.
Csak túl akartam lenni rajta.
Úgy gondoltam, hogy ha ezen túlesem, békén hagy.
Emlékszem, beállt az ajtóba, és nem engedett ki.
Azt mondta, nem hagyhatjuk itt, mert szétdurrannak a golyói.
Valamilyen csoda folytán a mobilom az ágyon hevert.
Nem tudom, hogy, de meghallottam, hogy csörög, és felvettem.
Szerencsére elmozdult az ajtóból, mi meg ki tudtunk szaladni.
Emlékszem, szinte repültem lefelé a lépcsőn.
A barátnőm hívott, hogy hol vagyunk.
Én beszélni sem bírtam,
úgyhogy odaadtam Manunak a telefont, aki azt mondta: „Nyugi, minden oké!”
Szerencsére a barátnőm úgy döntött,
hogy eljön értem, és kérte Manut, hogy küldje el a címet.
Ahogy sétáltunk hazafelé, próbáltam valami ismerős érzésbe belekapaszkodni,
mert az egész nagyon fura volt.
De meggyőztem magam, hogy biztos ilyenek a spanyol pasik.
Végül kimentem a házból.
A barátnőm visszavitt a szállásunkra.
Tudtam, hogy már biztonságban vagyok. Lefeküdtem, és az egész napot átaludtam.
Mikor felébredtem,
már senki nem volt ott.
Kettesben voltam Manuellel.
Anyaszült meztelenül feküdtem Manuel mellett,
aki szintén meztelen volt.
Kattogott az agyam,
mert nem emlékeztem, hogy levetkőztem volna,
vagy hogy ő levetkőztetett volna.
Teljesen lefagytam.
Nem értettem, hogy mi a fene történt.
Minden porcikám elnehezült, mozdulni sem bírtam.
Aztán…
Manuel rám mászott,
és letámadott.
Erre már kristálytisztán emlékszem.
Csak feküdtem,
és mozdulni sem bírtam, nem volt erőm ellökni.
Így aztán
azt csinált velem, amit akart.
Nem tudtam, mit tegyek.
Gyorsan felöltöztem.
Aztán lementem, és…
visszamentem a kollégiumba.
Sosem beszéltem erről senkinek.
Kivéve a két lányt, akik szintén ott voltak, mert…
azt hiszem, túlságosan…
felzaklatott a dolog.
Szégyelltem magam, és tehetetlen voltam.
Egyértelműen ugyanaz a forgatókönyv ismétlődött.
ÉLETKOR
Az áldozatok mind fiatal, sebezhető lányok voltak,
akik nem beszélték a nyelvet,
és szükségük volt valakire, akiben megbízhatnak,
és aki segít nekik eligazodni.
Rájöttem, hogy itt nem csak nemi erőszakról volt szó.
Ez a szemétláda mindent elvett a lányoktól, amit csak tudott.
Az ügy egyre csak dagadt, és egyre nagyobb nyilvánosságot kapott.
Akkor jött az a bizonyos Facebook-üzenet.
CAREY BAJOREK 20 MÁSODPERCE
Amikor Carey rám írt,
és elmondta, mi történt Laurennel,
még fogalmam sem volt arról,
hogy mibe keveredtem.
Akkor még nem tudtam semmit. Csak meredten bámultam azokat a szavakat.
MANUEL BLANCO VELA MEGÖLTE A LÁNYOMAT.
„Megölte a lányomat.”
Rémisztő volt.
Épp anyánál voltam, amikor…
üzenetet kaptam Carey Bajorektől.
„Sarah, Lauren Bajorek anyukája vagyok. Laurennel szörnyű tragédia történt.
Ha majd ráérsz, kérlek, hívj fel!”
Már nem tudom, hogy pontosan mit mondott, de a lényege az volt,
hogy Lauren kizuhant egy lakás teraszáról.
Lezuhant és meghalt.
Carey már ismert,
mert Laurennel közösen szerveztük a nyári spanyol utunkat.
Aztán együtt mentünk a lagosi kirándulásra, Portugáliába is
a Discover Excursionsszel.
Emlékszem, mikor elmentem a nyaralásra, amit megnyertem…
Lagosba, Portugáliába,
Lauren Bajorek is ott volt.
Az volt életem egyik legszebb napja.
Lauren volt a legjobb barátnőm, szóval…
Bocsánat.
Tudtam, hogy…
az anyukájával, Carey-vel nagyon közel álltak egymáshoz,
Emiatt…
Elnézést! Szóval segíteni akartam.
Ugyan nem voltam már Spanyolországban, de tudtam ügyvédet szerezni.
Rögtön szóltam a befogadó családomnak,
és kérdeztem, hogy tudnának-e ajánlani valakit,
aki segíthet kideríteni, hogy mi történt.
Carey Bajorek Lauren Bajorek édesanyja volt.
Megkeresett, hogy vállalnám-e az ügyét.
Szörnyű lelkiállapotban volt.
Össze volt zavarodva, és teljesen kétségbe volt esve.
Ráadásul több ezer kilométerre élt.
A lánya volt az egyetlen gyermeke.
Lauren 21 éves volt.
Az édesanyja örömmel engedte el Spanyolországba,
hogy nyelvet tanuljon.
Pár héttel később
Carey-t felhívták, hogy Lauren meghalt, miután kiugrott a tizedik emeletről.
Ezután röviden tájékoztatták arról,
hogy hazavitetheti a holttestet, és ennyi.
Akkor kért fel minket, hogy próbáljuk meg kideríteni
a lánya halálának pontos körülményeit.
Nyilván azon kívül, ami a boncolásból is kiderült,
vagyis hogy Lauren a sérüléseibe halt bele.
Gabrielle Vega nemi erőszakkal vádolt egy sevillai idegenvezetőt és üzletembert.
Csakhogy kiderült, hogy két évvel korábban egy másik fiatal amerikai nő is meghalt
ugyanennek az idegenvezetőnek az otthonában.
Ez nem lehetett véletlen.
A rendőrök átvizsgálták a helyszínt,
és ujjlenyomatokat kerestek a terasz falán.
A fal mindössze 80 cm magas volt,
ami elég veszélyes a tizedik emeleten.
A terasz szélénél állva tehát csak térdig ért a fal.
Ha valaki onnan kihajolt, könnyen lezuhanhatott.
Volt egy fémből és fából készült védőrács,
ami végigfutott a teraszon, de egy helyen megszakadt.
Itt a rácsot eltávolították.
Ezen a helyen állt egy jakuzzi, amiben nem volt víz.
De mivel nem találtak ott nyomokat, a rendőrség kizárta,
hogy Lauren Bajorek a peremen ült volna.
Sem lábnyomot, sem kéznyomot nem tudtak azonosítani.
Ez azt jelenti, hogy a teraszról egyenesen a földre zuhant.
Ez történhetett amiatt, mert kilökték,
de lehetett egy véletlen baleset is, mivel a fal ott csupán 80 cm magas volt.
Mindkét verzió lehetséges.
A rendőrségi jelentésben az áll,
hogy Manuel szerint Lauren leugrott.
Ha valaki lezuhan a 10. emeletről,
annak lehet az oka baleset,
gyilkosság vagy öngyilkosság is.
A rendőrség pszichológiai elemzést is végzett a WhatsApp-üzenetek alapján,
amiket Lauren az édesanyjának és az Amerikában élő párjának küldött
percekkel, illetve órákkal a halála előtt.
Laurennel még egyetem alatt jártunk.
Nagyon különleges, élettel teli lány volt.
Mindenki egy csupa szív teremtésnek ismerte.
- Gyönyörű! - Feltöltöm. Csinálok egy videót.
Július 19-én volt a születésnapja. Emlékszem…
LAUREN PÁRJA
…nem volt könnyű.
Legalábbis nekem, mert nem lehettem ott, hogy együtt ünnepeljünk.
De Lauren nagyon fel volt dobva, én meg örültem az örömének.
Nyilván hatalmas bulit kellett csapni,
elvégre is 21 éves lett, ami Amerikában nagy dolog.
Szóval alig várta,
hogy a barátaival ünnepeljen és táncoljon.
Lauren el is indult bulizni a barátnőivel, Sarah-val, Ellie-vel és Laurennel.
Nem volt konkrét tervünk.
Csak elmentünk vacsorázni a belvárosba.
2015. JÚLIUS 18.
Az étteremben voltak, és…
Manuel megjelent.
Ő bentebb ült le, a bárpultnál.
Leültünk egy asztalhoz, és…
már nem tudom, hogy ki látott meg kit, de odajött hozzánk.
Aztán kérdezte, hogy nem tartunk-e vele a Bilindóba.
Győzködött, hogy tartsunk vele, mert az egy szuper jó klub, meg minden.
Mi meg úgy voltunk vele, hogy végül is, miért ne.
Elmentünk vele a Bilindóba,
és beültünk a VIP-részlegbe.
Ittunk rendesen, meg vízipipáztunk is.
Nagyjából erről szólt az este.
Egész éjjel írogattunk egymásnak.
Minden részletről beszámolt, hogy képben legyek.
Írta, hogy nem érzi jól magát Manuel társaságában.
Egyértelműen nem volt neki szimpatikus.
Nekem annyit írt, hogy már nagyon részeg.
Én csak annyit válaszoltam, hogy: „Haha, szuper!
Jól hangzik.”
Jó pár italt megittak.
Aztán először Ellie, majd a másik két lány is
elindult haza.
Ellie rosszul lett, és már hajnali három volt.
Azt mondta, nem érzi jól magát.
Ez nem egy átlagos rosszullét volt.
Utólag sokat gondolkoztam azon,
hogy vajon nem volt-e valami az italunkban.
Ugyanis mindig Manuel szolgált ki minket,
és csak a VIP-ben ittunk.
Kérdeztük Laurent és Sarah-t, hogy jönnek-e, de ők még maradni akartak.
Én mondtam, hogy hazakísérem Ellie-t, hogy rendben hazaérjen.
Ezután én is hazamentem.
De emlékszem, hogy elköszöntünk Laurentől,
aki addigra már teljesen ki volt ütve.
Ahogy Sarah is.
Így utólag már tudom, hogy nem kellett volna magára hagynom.
De…
hibáztam.
Végül valamiért felmentek Manuel lakására.
Nem tudom, Manu mivel győzhette meg őket,
de számomra elég meglepő volt, hogy sikerrel járt,
és hogy Sarah is beadta a derekát,
mivel Manu egyik lánynak sem tetszett.
Szóval nem értettem a dolgot.
Értelmetlen dolgokat kezdett írni.
Csupa halandzsát, ami elég furcsa volt.
Felmerült bennem, hogy esetleg bedrogozták.
Aztán egyszer csak azt írta…
HIÁNYZOL
…hogy hiányzom neki, amire válaszoltam, de ezután már…
nem írt többet.
PSZICHOLÓGIAI ELEMZÉS
A rendőrség kizárta az öngyilkosságot. Így csak két lehetőség maradt.
Vagy baleset történt, vagy gyilkosság.
Csak két ember tudja, hogy mi történt aznap odafent.
Manuel Blanco Vela és Sarah.
Sarah még ott, ittasan vallomást tett, így nem vitték be kihallgatni.
A helyszínen jegyezték fel a pár soros vallomását.
Erről nem tudni, mennyire áll közel az igazsághoz. Talán semennyire.
Azt mondta, felmentek Manuel lakására,
és egy ideig csak ácsorogtak.
MANUEL MÉG EGY UTOLSÓ ITAL ÜRÜGYÉN FELVITTE MAGÁHOZ A LÁNYOKAT
Aztán kimentek a teraszra.
Mindhárman kint voltak, és Lauren beleült
a teraszon álló üres jakuzziba.
HIÁNYOS ÖLTÖZETBEN
Sarah és Manu bementek vízért.
BEMENTEK EGY POHÁR VÍZÉRT
MAGÁRA HAGYTÁK A LÁNYT
Aztán zajt hallottak.
Ekkor kimentek, és látták, hogy Lauren a földön hever. Odalent.
Sosem győzködtem Sarah-t, hogy meséljen még arról az éjszakáról,
mert tudom, hogy ez őt is borzasztóan megviselte.
És valószínűleg a történtek felére sem emlékszik, annyira kész volt.
Minden összemosódott, és még ott volt az a szörnyű trauma is.
Ha visszagondolok, nekem az egész rettentően furcsa.
Mintha Sarah…
Félreértés ne essék, nem azt mondom, hogy Sarah-nak köze volt a dologhoz.
Mert ő is…
egyértelműen áldozat.
De szerintem ő is csak magát védte,
ezért mesélte el ilyen elnagyoltan a történteket.
Elhiszem, amit mondott, de szerintem jó pár részletet nem mesélt el.
Egy kicsit…
homályos az az időszak.
Legalább három napig nem aludtam.
Egyfolytában kattogott az agyam.
Pokoli nehéz volt.
Egy szempillantás alatt mindent elveszítettem.
KÉT ÓRÁVAL LAUREN HALÁLA UTÁN
A tragédiát követően, még ha az balesetnek is tűnt,
a rendőrök még a helyszínen megmérték Manuel és Sarah véralkoholszintjét.
ALKOHOLSZONDA
Ez két órával a baleset után történt.
EREDMÉNY
Ha jól tudom, Sarah véralkoholszintje 0,48 mg/l volt.
Ez egy viszonylag magas értéknek számít.
Lauren Bajorek véralkoholszintje
az elvégzett vizsgálat alapján 2,99 g/l volt.
Ez közelít az alkoholmérgezés okozta kómához.
A törvényszéki szakértő szavait idézve 2,9 g/l-es véralkoholszinttel
az ember vagy halott
vagy eszméletlen.
Manuel 0,0-t fújt.
0,0-t.
Vagyis mindkét lányt elvitte bulizni,
akik mindketten ittak, egyikük annyit, hogy alkoholos kómába került,
ő meg 0,0-ra tesztelt.
Tehát végig ő irányított mindent.
Manu vérében nem volt alkohol,
ami azért furcsa, mert együtt volt a lányokkal a klubban.
Véleményem szerint Manuel egy ragadozó.
Egy ragadozó. Egy vadász.
Aznap este is vadászni ment,
és úgy viselkedett, mint egy igazi ragadozó.
Volt terve, stratégiája, és türelme, akárcsak egy ragadozónak.
Órákba telt, mire elérte a célját, és mire az ideális helyzet kialakult.
Ez hajnali öt órakor történt, már a lakásában.
Ott volt nála két lány, akik az alkoholtól, vagy részben amiatt
teljesen kiszolgáltatott állapotba kerültek.
És ő 0,0-ra tesztelt.
Ezek a tények.
ILYEN VAGYOK FOGADD EL
Egy nappal később kaptam egy e-mailt,
amiben az állt, hogy szörnyű dolog történt
a CIEE-program egyik résztvevőjével.
SZOMORÚ BALESET
ELHUNYT
Rájöttem, hogy ez akár velem is megtörténhetett volna.
Ha megnézem az akkori fotókat, látszik,
mennyire sebezhető voltam, de mindnyájan azok voltunk.
Mi ezt nyilván nem láttuk.
De Manuel igen.
Az új diákok egyből faggattak, hogy: „Mi történt? Tényleg meghalt egy lány?”
Csak annyit mondtam,
hogy ne utazzanak Manuel White-tal,
és ne bízzanak meg benne,
mert bár nem tudom, mi történt, de valami nem stimmel vele.
Amikor Carey Bajorek megbízott az üggyel,
addigra már a büntetőeljárást lezárták.
A sevillai vizsgálóbíró
további nyomozati cselekmények elrendelése nélkül
bizonyítékok hiányában az eljárás megszüntetéséről döntött.
De ez egy elhamarkodott és megalapozatlan döntés volt.
A körülmények alapján semmit sem lehetett kizárni.
Úgy zárták le az ügyet, hogy egy szemtanút meg sem hallgattak,
sőt, pár órával később repülőre ültették, és hazaküldték.
Ez is szemet szúrt.
SARAH AZ ESET UTÁN HAZAUTAZOTT, ÍGY NEM ADHATOTT RÉSZLETES BESZÁMOLÓT
Carey Bajoreket tájékoztattuk, hogy a büntetőeljárást lezárták,
és nem lehet újra nyitni az ügyet.
De polgári pert még indíthattunk.
BÍRÓSÁG
Ezt meg is tettük, és a sevillai bíróság elé vittük az ügyet.
Pár nappal a tárgyalás előtt
Lauren édesanyja, Carey Bajorek, elmondta, hogy halálos beteg,
de szeretné megérni az eljárás végét, és azt, hogy ítélet születik az ügyben.
Így is lett.
A bíróság helyt adott a keresetnek.
Gondatlanság vonatkozásában megállapította Manuel polgári jogi felelősségét,
és valamivel több mint 70 000 euró kártérítést ítélt meg.
73 814 EURÓ
Pár nappal később Carey Bajorek elhunyt.
Megkönnyebbült, hogy legalább részben fény derült a történtekre.
De nyilván ez sem adhatta neki vissza azt, amire vágyott.
Édesanyaként mélyen együttéreztem vele.
Ez valami rettenetes.
És ő teljesen egyedül maradt.
Folyton arra gondoltam, mennyire magányos
és elkeseredett lehet.
Küzdött, hogy az ügy napvilágra kerüljön, hogy igazságot szolgáltasson Laurennek.
Pont ma kérdeztem Gabrielle-től,
hogy szerinte mit érezhetett Carey, amikor meglátta őt a Megyn Kelly Show-ban,
és rádöbbent, hogy ez az ember egy ragadozó.
MANUEL BLANCO ELLEN AZ ÜGYBEN INDÍTOTT BÜNTETŐELJÁRÁST HIVATALOSAN MEGSZÜNTETTÉK.
Ez a tetű még mindig szabadon mászkált,
tapasozgatott, piálgatott, élte világát, és senki nem tett semmit.
Még mindig szabadlábon volt. Én ebbe beleőrültem volna.
Be kellett látnom, hogy ez az ember sosem fog felelősséget vállalni a tetteiért.
Ha ez itt történik, én tutira megkérdezem, hogy: „Ez komoly?”
Kiborított, hogy még mindig szabadlábon van,
és együtt bulizik fiatal, külföldi diáklányokkal.
Az a sok gyerek csak világot akart látni,
a szüleik meg azt hitték, biztonságban vannak.
Nyomasztott a gondolat,
hogy valószínűleg még mindig nem állt le azzal, amit évek óta csinált.
Hogy ugyanúgy nevetgélt és bulizgatott valahol,
és játszotta az ártatlant, miközben aljas dolgokat művelt.
Elhitette a lányokkal, hogy vele biztonságban vannak.
Rosszul voltam attól, hogy még mindig szabadlábon van.
Nem csináltak vele semmit.
Azon töprengtem, hogy vajon mit tehetnék,
hogy állíthatnám le egyszer és mindenkorra.
Rá kellett jönnöm a megoldásra.
Egy cseppet sem lepett meg,
hogy Gabby ilyen elszántan küzdött azokért a lányokért.
Már általános iskolában is megvédte azokat, akiket bántottak.
Mondtam is neki,
hogy olyan, mint James Dean a Haraggal a világban című filmben.
És hogy ezt ne csinálja.
De ez ő. Gabrielle ilyen.
ÁLDOZATVÉDELEM
Én tényleg nem vágytam erre. Nem akartam bíróságra menni.
Nem is akartam foglalkozni az egésszel.
De mivel ennyi lányról volt szó, és ennyire…
Minden félévben új lányok érkeztek.
Muszáj volt tennem valamit.
Az egyik pillanatban még hallani sem akart az egészről.
Nem akart perelni, nem akart beszélni róla.
Aztán hirtelen azt érezte, hogy lépnie kell.
Szóval ez csak a kezdet volt.
Mindkettőnknek.
Neki is és nekem is.
Esküszik, hogy csakis az igazat mondja?
Igen.
Vádlottként nem köteles a bűnösségét beismerni,
vagy önmagára terhelő vallomást tenni, és a vallomástételt is megtagadhatja.
Üzensz valamit az áldozatoknak?
Ne érj hozzám! Csak beszélgetni szeretnék.
Ha nem is ismerik egymást, hogy lehet az, hogy egyezik a vallomásuk?
Semmi közöm az egészhez.
Nem volt kapcsolatom az illetővel azon az utazáson. Nem csináltam semmit.
A feliratot fordította: Usztics Lili n az utazáson. Nem csináltam semmit.