ПРОКУРАТУРА ФЕДЕРАЛЬНОГО ОКРУГУ
У 2020 році в Мексиці вбили 3 748 жінок.
З них 2 801 убивств класифіковано як умисні вбивства
і 947 як феміциди – убивства за гендерною ознакою.
Там, де ми шукаємо
правосуддя перед обличчям насильства, бути жінкою означає
об'єднатись як сестринство.
Означає усвідомлювати, що ми потрібні одна одній.
Саюрі Ерреру призначили
головою спеціалізованої прокуратури з розслідування феміцидів
в офісі Генерального прокурора Мехіко.
Генеральна прокурорка оголосила про її призначення у соцмережах.
Юристка з досвідом громадського активізму та соціальної боротьби,
непересічна постать.
Звісно, страшно взяти на себе відповідальність і стати прокуроркою.
Але я подумала: «Хтось має це зробити».
Призначення Саюрі Еррери Роман, магістерки права,
має на меті створити нову модель
розгляду справ щодо злочинів проти жінок
і викорінення безкарності.
Необов'язково мала бути я. Міг бути будь-хто.
Але я відчуваю, що хочу цим займатись.
І ми запитуємо себе,
якщо у нас є категоризація злочинів, протоколи й прокуратури,
чому безкарність – це норма?
ГЕНЕРАЛЬНА ПРОКУРАТУРА МЕХІКО
ПРОКУРОРКА
Перші, хто прибув, ідіть з цього боку.
Проходьте.
СПЕЦІАЛІЗОВАНА ПРОКУРАТУРА З РОЗСЛІДУВАННЯ ФЕМІЦИДІВ
Феміциди здійснюють чоловіки.
Зазвичай це знайомий жертви,
з яким вона мала зв'язок.
Саме тому це злочин, якому можна запобігти,
можна зарадити й викорінити його,
адже ми розуміємо причини.
САЮРІ ЕРРЕРА ПРОКУРОРКА З ПИТАНЬ ФЕМІЦИДУ, МЕХІКО
У кожного підрозділу є свій відділ розслідування,
який займається всіма насильницькими смертями в місті.
Вітаю, прокуратура з питань феміциду.
Що вважається насильницькою смертю?
Коли йдеться про ушкодження,
ми маємо розглянути чотири типи причин:
природні причини,
випадковість,
самогубство
або те, що стосується нас, – кримінальні справи.
Тому ми на зв'язку
цілодобово щодо таких питань.
Чергування – це не про рутинність чи одноманітність.
Ця робота…
Коли чергуєш, ніколи не знаєш, чого чекати.
На перехресті Авеніда Прінсіпаль
і Глорія Марін.
Район Ампліасьйон Еміліано Сапата, Істапалапа, Мехіко.
У нас є все: замах на вбивство, насильство, тілесні ушкодження.
-Постріли, самогубство. -Самогубство.
Трупи в стані розкладу.
Бути на чергуванні означає жити на межі.
Її знайшли загорнутою в ковдру.
Біло-блакитна ковдра
з чорними вертикальними й горизонтальними смугами.
Коли нам повідомляють про злочин,
поліція підтверджує факти,
і ми відправляємо експертів зі слідчої поліції
для збору доказів з місця події.
Так, це багато роботи.
Так, ти наражаєш себе на небезпеку,
бо виклики можуть бути, наприклад, десь о третій ночі.
І часто важко знайти місце.
Це такі місця, де іноді немає телефонного сигналу.
Бридкі місця, розумієте?
Купи сміття, тарганів, клопів, всього такого.
Учора, коли я відкрила магазин, я побачила…
Тут завжди повно сміття,
і я ніколи не думала, що там може бути людина.
Я обирала серед прокуратур у справах убивств, феміцидів або викрадень.
Я цілилась у ці три сфери, і мене призначили до феміцидів.
Тоді, пам'ятаю, що рівень феміцидів зростав,
хоча їх було ще не так багато.
Коли я тільки починала, один чи два на зміну.
Їх було небагато.
Прокурор – це людина, яка відповідає за розслідування
і з'ясування інцидентів насильства проти людей,
щоб реалізувати їхнє право на правосуддя.
591? У яких файлах?
-Та частина файлів… -І що…
Прокурор очолює
команду спеціалістів,
яка складається зі слідчих прокурорів, експертів і експерток,
та слідчої поліції, щоб виконувати свою роботу.
У мене немає такого досвіду. Я ніколи не була прокурором.
Я активістка,
тому є складнощі через стигму «тобі не можна довіряти».
Мені кажуть: «Саюрі не є людиною системи».
Першого дня, коли я стала прокуроркою, усі слідчі прокурори пішли у відставку.
Геть усі.
Вони не хотіли бути тут.
І не хотіли зі мною працювати.
Упереджено ставилися до мене.
Тому ми страйкуємо.
Саме тому ми страйкуємо 83 дні.
Ось чому ми продовжуємо опиратися
і вимагаємо, щоб НАУМ був демократичним, вільним і доступним.
Тому ми вимагаємо дискусію. Будь ласка, представники влади, домовтеся…
Я зустрічала в прокуратурі людей, які казали мені:
«Ти з 1999 року!»
Наче кажучи:
«Ти одна з тих, хто страйкував».
Я пережила дуже важкі часи репресій,
бо нас криміналізували, коли ми були студентами НАУМ,
за протести й вимогу доступу
до безкоштовної державної освіти.
Діяли проти всіх студентів,
які підтримували страйки 1999 року.
Скільки факультетів сьогодні страйкувало?
Страйк!
Багато разів!
Страйк!
Я з цього руху.
Я не питала рідних, чи можу приєднатися до страйку.
Я вважала, що це правильно зробити.
Захищати державний університет
від запровадження плати за навчання,
бо мій батько був фермером і моя мати також.
Ми не могли собі дозволити платити за університет.
-Фінансуйте! -Жодних підвищень.
Я зробила всі необхідні кроки, щоб вступити на юридичний.
Я вирішила стати юристкою до початку страйку.
Я думала так: «Я хочу працювати в юридичній фірмі, щоб захищати людей».
Таким був страйк і те, як він закінчився…
особливо те, як він закінчився.
Той факт, що поліція увірвалася в кампус…
Я була дуже розчарована загалом:
і інституціями, і урядом.
Був ордер на мій арешт.
Мене переслідували.
Ви всі огидні собаки! Здохніть!
-Ти йолоп! Ідіот! -Досить!
А щоб вам!
Після дев'яти місяців і 17 днів страйку
над приміщеннями мирно повернули контроль.
Головних публічних лідерів Генеральної ради страйку заарештували.
Це Алехандро Ечаваррія, також відомий як «Ель Мош».
Маріо Флавіо Бенітес Чавес,
який має тісні зв'язки зі Сапатиською армією національного визволення.
Коли ми говорили про трансформацію університету,
ми думали про те, що прочитали
у сапатистів і сапатисток.
Сапатиський рух усе змінив.
І мене також.
Я була в головному кампусі, коли прийшов субкомандант Маркос.
Добридень, Національний автономний університет Мексики.
САНВ!
Та мить наповнила нас надією.
Було дуже цікаво їх слухати.
Усіх студентів, чоловіків і жінок,
ми хотіли б попросити вас завжди пам'ятати про нужденних,
ніколи не зупинятися в пошуках майбутнього,
яке буде спільним для всіх, або його не буде взагалі.
Я повісила його послання в рамці на стіні,
щоб не забувати, де моє місце і звідки я.
Мій батько пройшов шлях від фермера до робітника.
Він думав: «Я зможу дати родині дім».
Але, на жаль, мого батька ошукали.
Тож він потрапляє у в'язницю.
Про те, що сталося, він розповідає з обуренням.
У нього була жінка-адвокат, яка витягла його зі в'язниці.
І коли він виходить, каже мені, як сильно пишається своєю адвокаткою.
І я подумала: «Я теж хочу стати адвокатом».
Я вела справи людей, яких незаконно ув'язнили.
Президенте Енріке Пенья Ньєто,
ми запитуємо вас:
коли тіло Хуліо Сесара повернуть його родині?
Ви його вбили. Поверніть його.
Сорок два, сорок три, правосуддя!
Я займалася справами позазаконних страт.
Я займалася справами катування.
Вони відкривають розслідування за інші злочини, не за тортури.
Я займалася справами людей,
які зазнали переслідувань і їх неправдиво звинуватили у викраденні.
Ми подаємо заявку на возз'єднання сім'ї.
Я представляла жінок-жертв сексуального насильства.
Я працюю у Центрі прав людини імені Фрая Франсиско де Віторія.
А потім вбивають Лесбі у головному кампусі НАУМ.
Жінкою, яку вчора знайшли повішеною на шнурі таксофона
у головному кампусі НАУМ, була Лесбі. Їй було 22 роки.
Не встановлено, чи її вбили, чи вона вчинила самогубство…
…на її тілі не було ознак травм.
Дивно, що її знайшли з таксофонним шнуром…
Це був перший випадок феміциду, за який я взялась.
Лесбі Берлін Рібера Осоріо, 22 роки, молода жінка, яку ми представляємо.
У прокуратурі заявили, що це було самогубство,
і опублікували кілька твітів,
які перекладали провину на Лесбі.
І знову мені довелося зіткнутися з керівництвом університету.
І знову був студентський рух,
але він відрізнявся від того, що ми бачили раніше.
Цей рух вимагав нашого права на життя.
Ми зробили бездоганну роботу з точки зору розслідування.
Ми представили наш звіт з криміналістичної архітектури.
Ми представили звіт з реконструкції подій.
І вони постановляють, що це дійсно феміцид.
Ми були єдині,
хто від самого початку казав владі
та державним службовцям, що це було не самогубство, а феміцид.
І сьогодні це було доведено.
Сьогодні правда відкрилася. Сьогодні…
Коли ми вийшли зі слухання,
там були матері інших жертв.
Матері були дуже раді, вони запитували:
«Коли здійсниться правосуддя щодо моєї дочки?
Коли відновиться справедливість для нас?»
Вони плекали надію, що справедливість таки існує, і питали:
«Коли відновиться справедливість для мене?»
Звісно, я була щаслива.
Але коли я побачила тих матерів з надією, з потребою справедливості…
Я подумала: «Ми ще не закінчили».
Домогтися справедливості для однієї з них означає отримати справедливість для всіх.
І несправедливість відчувається так само.
Це були жінки, матері, студентки.
Вони тиснули на державу,
щоб та визнала кризу,
щоб створили прокуратуру з питань феміциду.
Даємо слово
Ернестіні Годой Рамос,
Генеральній прокурорці Мехіко.
Ми, влада, не розуміли,
що насильство, яке переживає жіноче тіло,
зрештою вплине на нас усіх.
Наразі ми хочемо заснувати
спеціалізовану прокуратуру, яка буде займатись виключно
розслідуванням феміцидів.
Місією цієї прокуратури має бути…
Я вважала, що це не має бути бюрократичне призначення.
Це не мав бути хтось, кого ми знали, хто був під рукою.
Процес мав бути відкритим.
Тому ми вирішили оголосити публічний конкурс.
Доброго ранку, магістерко.
Це друга частина процесу рекрутингу
на позицію керівника прокуратури з питань феміциду.
Як на мене, супровід має бути зосереджений
на тому, що найважливішою особою
є людина, чиї права були порушені…
Від самого початку мені здалося, що найкращою була співбесіда з Саюрі,
а згодом, після перевірки документації, це підтвердилося.
Я не була з нею знайомою.
Я знала, що вона працювала в громадській організації.
Ми поговорили з нею.
Ніколи не думала, що стану прокуроркою.
Коли генпрокурорка призначила мене прокурором з питань феміциду,
вона подзвонила мені. Я була в головному кампусі НАУМ.
Пам'ятаю, як я глибоко вдихнула,
бо раптом відчула, що в моєму житті відбудуться значні зміни.
Якщо подивимося вгору,
на владу,
перед нами лише два шляхи: чинити опір
або опинитися в пастці,
яка стверджує, що речі можна змінити зсередини.
Скільки лібералів потрапило в цю пастку?
Думають, що якщо стануть державними службовцями,
то зможуть щось змінити.
Але відбувається навпаки.
Влада змінює їх,
перетворюючи тих, хто колись був громадським активістом,
у простих бюрократів влади.
Безумовно, завдання, яке я хочу вирішити,
не може вирішити одна людина.
Але потрібна людина, яка має впевненість
і всі необхідні навички.
І не тільки це, а також надію і переконання,
що ми можемо змінити ситуацію, в якій опинились.
Я працюю в прокуратурі, бо вірю, що все може змінитись.
Але, незалежно від того, чи вдадуться зміни, чи ні,
я вірю, що є справи й жертви,
яким ми можемо допомогти тут і зараз.
Ми не маємо втрачати з поля зору,
чому ми тут і що ми шукаємо.
Я прийшла сюди розслідувати феміциди.
Я не шукала посаду прокурора.
Вітаю, прокуратура з питань феміциду.
Справа Хоани Есмеральди:
її чоловік
з'явився і здався у відділку поліції району Густаво А. Мадеро.
Він сказав: «Я щойно вбив свою дружину».
Він розповів про скоєне крок за кроком.
Нам дали
ухвалу на пошуки останків.
Ось, це яр. Це те місце.
Ось місце, де він, імовірно, намагався її скинути.
ЇДЬТЕ НА МІСЦЕ ЗЛОЧИНУ
Підозрюваний сказав, що розчленував жертву, пішов до каналізації
й позбувся її кінцівок.
Бетсі, о котрій закінчується термін утримання для затриманого?
3:45…
до 6:45?
-Перевозимо його об 11:00? -Дякую, босе.
Прокуратурі з питань феміциду дали дозвіл
на втручання на місці події, біля проспекту Ріо-де-лос-Ремедіос.
РАЙОН ТІКОМАН
Ми тут народилися.
Моя сестра виросла тут, ходила до школи, провела своє дитинство.
Усе відбувалося в цьому районі.
Це дуже небезпечна територія. Гадаю, це червона зона.
Злочинність процвітає.
Зараз дуже небезпечно.
Вона тримала нашу сім'ю разом.
Оскільки вона була найстаршою, вона була другою матір'ю для всіх нас.
На наші дні народження
вона одягалася клоуном і розповідала нам жарти.
Ми були для неї як перші діти.
Згодом у неї була власна сім'я.
Я їх узяла.
Кілька останніх її фото з бабусею.
Моя мама була дуже люблячою.
Для мене мама була всесвітом, моєю найкращою подругою.
Я все їй розповідала.
Я вважаю її найкращою мамою.
Вона завжди була поруч.
Для моєї сестри дочки були її життям.
Того ранку я помітила, що вона не привела дочку до школи.
І це було дивно, бо вона була дуже відповідальною.
Я пішла до мами, і вона сказала, що сестра не приходила.
Ми вже помічали ознаки насильства.
Вона не йшла від нього через страх, що дівчат можуть відібрати.
Ми заявили про це в поліцію,
бо підозрювали, що він її скривдив.
Якось одна з моїх сестер знайшла її під замком.
Вона нам не відповідала, не було жодних ознак, що з нею все гаразд.
Значить, щось не так.
Тому ми вирішили піти й написати заяву.
Аж ось одна з сестер, яка залишилася вдома, подзвонила мені
та сказала, що прийшли поліцейські.
Що він зізнався у вбивстві дружини.
Ви дасте свідчення зі свого місця.
Що скажете про ці факти, Хуане?
Це сталося в будинку мого родича.
Я вирішив позбавити її життя.
Як ви це зробили?
Гостро-колючим предметом, пане.
Що ви зробили після цього?
Прибрав усе. Позбувся всіх доказів.
Змив кров, прибрав усі докази.
Гаразд.
Ця людина прийшла на слухання,
щоб розповісти, як він убив Хоану
і що він зробив це тому, що,
згідно з його заявою, вона зрадила його.
Він сподівався, що суддя вважатиме це виправданням,
вважав, що це достатнє підґрунтя для відбілення його злочину.
Через зраду
я вирішив позбавити цю людину життя.
Вона не слухала. Я хотів все владнати.
Але вона навідріз відмовилася. Тому я це зробив, ваша честь.
Це все.
Мама сказала йому, що більше не хоче бути з ним. Цього разу вона була впевнена.
Він сказав, що вони не можуть розійтися. Він сказав мені:
«Твоя мама не може мене покинути, сам Бог звів нас,
і ми одружені, тому вона належить мені. Вона моя дружина».
Гадаю, саме це стало тригером.
Тож ми проводимо слідчі дії за місцем проживання Хоани.
ПРОТОКОЛ ОГЛЯДУ МІСЦЯ ПОДІЇ
УХВАЛА НА ОБШУК
САН-ХУАН
Спершу слідча поліція стукає у двері.
Слідчий прокурор каже вголос:
«Ми тут, щоб провести розслідування від імені прокуратури.
Надайте нам доступ на територію».
Двері відчиняють.
Там було кілька документів,
папери, плакати на стінах.
Пам'ятаю, там був плакат з написом
«Я тебе люблю. Я завжди про тебе дбатиму» і так далі.
Насправді це було шоком,
коли знаєш, чому ти там і бачиш усе це там.
Ми знайшли записи самої Хоани.
Був лист, де жертва сказала йому, що вони мають розлучитися,
що вона не хоче мати нічого спільного, що він може продати меблі
та, якщо захоче, віддати гроші їхнім дочкам.
Довелося обшукати кожну кімнату,
щоб знайти, де саме цей чоловік убив Хоану.
Для пошуку плям крові наносять люмінол.
Таким чином визначається місце злочину,
з'ясовуються обставини й перевіряється, чи залишилися його сліди крові.
Замало того, що він зізнався, що вбив її.
Нам потрібні дані, наукові дані, технічні дані.
Тоді у судмедекспертів було мало люмінолу, і вони сказали:
«Скажіть нам, куди нанести люмінол».
Якби докази не знайшли, це була б наша провина,
бо ми сказали, куди наносити.
Він каже: «Ось ліжко й одяг. Давайте тут. Що вийде, то вийде».
Це особливий тест,
оскільки людське око не бачить кров.
Злочинці прибирають на місці злочину.
Тож там нічого немає.
Але якщо застосувати люмінол,
ми побачимо, чи була кров хоч десь.
Люмінол реагує на залізо в крові
й утворює хемілюмінесценцію.
Синє світло, яке він випромінює,
означає, що тут була кров.
Те, що ми побачили, нас вразило.
Люмінесценція наче промовляла: «Ось як це сталося».
Були сліди волочіння.
Уся кімната…
-Світилась. -Буквально світилась.
На підставі цих доказів ми встановили місце злочину.
Але найважливіше для нас з того слухання
і подальшого контакту з підозрюваним
було те, що він надав нам інформацію, де знайти
останки Хоани.
Де ви поділи останки?
У Ріо-де-лос-Ремедіос, пане.
Що ви зробили з пилою та ножем?
Те саме, кинув їх у річку, пане.
Тієї ж ночі. Це все сталося вночі.
-Хто вам допомагав, пане? -Я був сам, ніхто не допомагав.
Я ходив туди тричі, щоб позбутися доказів.
Він також заявив, що позбувся останків біля свого дому.
Тобто він пішов вулицею, потім повернув за ріг,
пішов за течією і кинув останки в річку.
Слідча група також шукала останки
уздовж берегів, але марно.
Я кажу керівнику: «Треба йти знову».
Керівник каже мені: «Ну, річка підіймається.
Мабуть, ми нічого не знайдемо».
Я відповіла: «Ми маємо вичерпати всі варіанти».
Ми зібрали команду для пошуку.
Річка містить величезну кількість сміття. Це як…
-Знайти голку в копиці сіна. -Точно.
Залежно від місцевості є різні види пошуку.
У цей раз, оскільки це відкрита територія, ми застосовуємо метод квадрантів.
Ми шукали в одному квадранті, закінчили пошуки
й перейшли в інший квадрант, щоб охопити всю територію.
Там є ділянка на схилі,
де треба обережно спускатися.
Там Бренда знаходить одну з рук Есмеральди.
Я побачила щось схоже на білу тканину.
Там було багато мух.
А це значить, що там щось розкладається.
Це була її рука.
Її знайшли на березі річки.
Це був перший…
знак або орієнтир, щоб продовжити пошуки.
Ми були щасливі.
У нас була група у WhatsApp,
куди ми доповіли: «Ми знайшли руку».
Дехто сказав: «Ми знайшли достатньо. Цього вистачить».
Гадаю, ми були дуже вперті щодо продовження пошуків.
Ми попросили пожежників і спецзагін про допомогу.
Ми подумали, що треба запросити човен,
щоб мати змогу вийти на річку.
Я там, позаду.
Вони використовували пояси й мотузку для спуску.
Вода сягала їм майже по груди.
Запах був сильним.
Гадаю, навіть найбільш скептично налаштовані члени команди
ставали більш відданими справі
й все більше надихалися надією,
що знайти всі останки — реально можливо.
Люди відчувають, коли те, що ти робиш, ти робиш з інтересом.
Вони заражаються ентузіазмом і вірою.
Вони бачать, що ти робиш це не для галочки.
Ми ще тричі обшукали річку.
Один з напарників спустився до річки й сказав: «Ось нога».
Викликали всіх членів команди.
Прийшли експерти та пожежники,
вони підтвердили, що це було стегно і нога.
Ось воно.
Ми нарешті знайшли все її тіло.
І ми були дуже щасливі,
бо закінчили завдання.
Потім ми аплодували собі й зробили групове фото.
Потім пішли до родини,
щоб повідомити їм, що ми знайшли все її тіло.
І тоді я сказала: «Цей чоловік не переміг».
Він не переміг повністю.
Так? Бо він хотів
перемогти Есмеральду навіть після смерті.
Щоб її не вшанували навіть після смерті,
ані її родину, ані її дітей.
Він не здобув цієї перемоги.
Вона Хоана Есмеральда. І сьогодні ми знайшли її тіло.
І це було дуже, дуже красиво.
41 РІК.
ХОАНА ЕСМЕРАЛЬДА ТРЕХО ОРДУНЬЯ
Я була шокована.
Я не прожила своє горе так, як мала.
Тоді я заціпеніла,
тому що більше хвилювалася,
чи буде встановлено справедливість, чи ні.
Я більше переймалася цим.
Ліз, доброго ранку.
Перш за все…
нам дуже шкода через те, що сталося з Хоаною.
І, як ми вже казали,
ми зосередилися на пошуку.
І, на щастя, ми знайшли всі її останки. Тож…
-Вибач, я зніму маску на секунду. -Авжеж.
Ну…
Ми хотіли знайти останки й повернути гідність пам'яті та тілу
Хоани Есмеральди.
Хотіли передати їх родині,
щоб вона, возз'єднана, могла нарешті спочивати з миром.
Я вірю, що все те, що може пояснити, чим є феміцид у цій країні,
підсумовано в цій справі.
Тут є все: сімейне насильство,
діти-сироти,
чоловік, який ставиться до тіла жінки як до сміття
і вважає свою поведінку виправданою.
Він вважає, що Есмеральда належить йому, вважає її своєю власністю.
Що ми зробили, так це дотримувались принципу всебічності
та нашого обов'язку знайти її.
Замість того, щоб сприймати речі як належне, говорячи:
«Її там не буде, ми її не знайдемо, вже запізно».
Ми покладемо останки в труну, закриємо її
й дамо час попрощатися.
Потім скажете нам, коли повернутися, щоб накрити могилу.
Гаразд? Так.
Пропустіть мене, будь ласка.
Усе гаразд, друже.
Даймо родині побути на самоті.
Вони скажуть нам, коли.
Коли мама померла, мені не хотілось жити далі.
Без мами я, чесно кажучи, не знала, навіщо далі жити.
Я не хотіла залишатися
у цьому світі.
Я хотіла померти.
Але тоді моя менша сестра насварила мене і сказала:
«Якщо ти підеш, що я робитиму?
У мене немає ні батька, ні мами.
Що я без тебе робитиму?»
Тоді я відреагувала і сказала: «Це правда.
Я думаю про власне горе, але не про її».
До того ж вона була дуже малою. Їй було десять, коли померла мама.
Коли вона це сказала, я подумала: «Я мушу піднятися.
Як би не було боляче,
я маю відкинути біль, зрозуміти її,
щоб ми разом рухалися вперед».
Я опікунка сестри.
Єдина робота з прийнятним графіком
була робота покоївкою в нічну зміну,
щоб удень я могла бути з сестрою.
Я відчуваю, що правосуддя означає…
Я б сказала, що це про справедливість.
Кожен отримує те, на що заслужив.
Хоча це й зайняло час, та правосуддя здійснилося для мами.
Пішло два роки, щоб він отримав вирок,
але він отримав справедливий вирок.
Без шансів умовно-дострокового звільнення.
У нього також забрали будь-які права щодо нас,
моєї сестри та мене.
До наступної справи, прокуроре.
Так, ваша честь. Ми просимо притягти підсудного до відповідальності.
Хуану Ґомесу Пересу офіційно висунуто звинувачення
після доведення провини в злочині,
де він був виконавцем, який закон визначає як злочин феміциду
проти жертви…
Це був урок для всіх. Це було полегшення
з погляду справедливості, гідності та пам'яті, і мить великої гордості –
відчуття, якого також дуже потребують ті, хто виконує таку роботу.
Усе завдяки команді. Це командна робота.
Коли я запитую себе, що означає бути жінкою в Мексиці,
я думаю про них усіх,
про всіх тих жінок, які, я знаю, не здаються,
які продовжуватимуть вимагати справедливості.
Це жінки, які будують,
ми будуємо в різних просторах
світ, у якому хочемо жити.
Пройшов час.
Я не хотіла, щоб мамині зусилля були даремними,
бо вона мріяла, щоб я здобула освіту.
Тому я продовжила навчання.
Мені досі болить і завжди болітиме,
але я продовжую вчитися.
Я вивчаю право. Я працюю і вчуся.
Моя зарплата покриває оренду й інтернет.
У моєї сестри є все необхідне для школи.
Справедливість для однієї жінки – це справедливість для всіх жінок.
І несправедливість відчувається так само.
Отже,
треба працювати.
З огляду на мій досвід, я хочу бути прокурором.
Раніше я хотіла здобути іншу професію,
але тепер я хочу працювати в прокуратурі
як прокурор, який веде справи про феміциди.
Я відчуваю, що біль, який я маю,
допоміг би мені співпереживати сім'ям.
Переживши цей досвід, я зможу зрозуміти, що вони переживають.
Пам'ятаю, як ми ходили в зоопарк Чапультепек.
Моя сестра дуже любила тварин.
Мої племінниці були ще дуже юними.
Тож ми часто брали їх плавати на човнах.
Мама купила мені таку, коли я була маленькою.
Вони були наче домашні тваринки.
Тягаєш їх повсюди.
Справедливість — найкраща терапія.
Якщо є справедливість, людям добре.
Вони перестають бути одержимими злочином, багато думати про те, що сталося.
Вони не відкладають життя на потім, щоб бути в прокуратурі.
ХОАНА ЕСМЕРАЛЬДА ТРЕХО ОРДУНЬЯ 1981 – 2022
Ой.
Повідомлення про злочин.
Для командування і запису в журналі
патрульний екіпаж 6822 на околицях Беніто-Хуарес,
Колонія-дель-Вальє, код 33
у ресторані «Санторі».
Повідомте базу про прибуття.
Переклад субтирів: Олена Білобородько о-Хуарес,