IGAZSÁGOT!
- Ez a bejárat? - Igen.
Egyikünknek sem kéne itt lennie,
mi mégis keressük a módját, hogy meggyógyítsuk ezt az országot,
ahol az erőszak egyre nagyobb méreteket ölt.
A helyzet egyértelmű.
Jóvátételt követelünk az elszenvedett sérelmekért.
Lehetséges-e ez?
Nem tudom, lehetséges-e jóvátenni mindent.
Nem tudom, mert olyan régóta szenvedünk már
elvesztett lányaink és lánytestvéreink hiányától,
mi, túlélők pedig a nekünk okozott sebektől.
Párbeszédet akarunk a hatóságokkal.
Nyílt párbeszédet a femicídium elleni ügyosztállyal,
Sayurival és Brenda Bazánnal.
Kimondjuk hangosan és érthetően:
az állam nagyon sokkal tartozik nekünk.
És ez a tartozás nem rendezhető üres ígéretekkel,
feledésbe merülő megállapodásokkal, elveszett iratokkal,
csuklókra kötött lila kendőkkel,
sem azzal a néhány ítélettel, amiket mi magunk harcoltunk ki magunknak.
Felelősségre vonást akarunk.
Tisztességes eljárást akarunk.
Nemi szempontú megközelítést akarunk.
Hatósági fellépést akarunk az erőszakkal szemben,
ami büntetlenül maradva pusztítja az országunkat.
Helyre kell állítani az okozott károkat.
Jogunk van a jóvátételhez.
A követelésünk…
Hallottam őket tegnap.
Szerintem helyes, ha az adott helyzettől függetlenül
továbbra is hangot adunk az aggályainknak, a javaslatainknak.
Hiba lenne ezt elmulasztani.
A kifogások, mint az „Ez nem az én dolgom”,
vagy „Menjen a másik ablakhoz!”, „Kérdezzen mást!” és „Én igyekeztem, de…”
Az ilyen kifogások vezetnek oda, hogy senkit sem vonnak felelősségre
egy bűncselekmény miatt.
Mindig ezt mondogatom az embereimnek.
Én választottam ezt a munkát.
Önként vállaltam ezt a felelősséget, a felelősségre vonhatóságot.
És ezt a felelősséget nem háríthatom át másra,
mert tisztában vagyok vele, hogy itt és most
én vagyok a hatóság, én képviselem a hatalmat.
Ezek a nők ki akarták fejezni a dühüket, a felháborodottságukat,
azt akarták, hogy hallják őket, a követeléseiket,
hogy elmondhassák, hol vannak még hiányosságok a rendszerben.
AZ ÜGYÉSZNŐ
- Jó reggelt! - Szép napot!
Köszönöm.
- Jó reggelt! - Jó reggelt, nyomozó!
Jó reggelt!
Mehetünk.
Úgy éreztem, hogy lejárt az időm az ügyészségen.
Nem tudtam előrelépni a nőgyilkosságok elleni harcban.
Elértem a lehetőségeim határait, mert nem támogatta a munkámat
a közvetlen felettesem, a nemi alapú bűncselekmények osztályának vezetője.
Megakadályozta, hogy hozzájussunk hangfelvételekhez,
hogy házkutatásokat hajtsunk végre.
Emlékszem, egy alkalommal behívatott az irodájába,
hogy kiabálva vonjon felelősségre.
Azt mondta: „Nem értem, mit akarsz.
Miért nem engedelmeskedsz?
Nem akarsz feljebb jutni a ranglétrán?”
Erre beadtam a lemondásomat.
Készen álltam a távozásra.
Nem tudok együtt dolgozni valakivel, aki így bánik velem.
Valamivel később hívatott a főügyésznő,
hogy bejelentse a döntését,
miszerint elmozdítja a felettesemet az osztály éléről.
Majd felajánlotta nekem ezt a pozíciót.
NEMI ALAPÚ BŰNCSELEKMÉNYEK ÜGYOSZTÁLYA
Igent mondtam.
Készen álltam rá.
OSZTÁLYVEZETŐ
A teljes ügyosztály vezetőjeként lehetőségem nyílt
továbbra is felügyelni a nőgyilkosságok elleni harcot,
és közben más, nők elleni bűncselekményekkel is foglalkozni,
mint például az emberkereskedelem
vagy a családon belüli erőszak,
illetve segíteni a szexuális bűncselekményekkel
és a veszélyeztetett csoportokkal foglalkozó osztályokat.
Ez persze sokkal több munkát jelentett.
BŰNÜGYI NYOMOZÓ FŐOSZTÁLY
Tania, hány letartóztatásunk volt, 78 vagy 79?
- Hetvennyolc. - Hetvennyolc?
Ez nem jó. Nagyon nem. Godínez?
Az előző műszakban befutott egy hívás a hölgy ügyében, aki itt volt.
- A fickó, aki… - Igen.
Látták a központi piacon. Rakodómunkásként dolgozik.
- Azt sajnos nem tudták, pontosan hol. - A fenébe! Így nehéz lesz megtalálni.
- A piac zsúfolt. - És óriási.
Annyit mondtak…
- A virágos részlegen van. - …a virágosoknál.
A virágosoknál? Így azért jobb a helyzet.
Tania, vidd el a fotóját és a letartóztatási parancsot!
- Tiéd az ügy. - Oké.
Mi van a fickóval, aki meglőtte magát a közlekedésiek szerint?
A bíró a héten kiadja a letartóztatási parancsot.
- Igen? - Igen, a héten.
Egy, kettő…
Ha ezek meglesznek, Franco…
Egy, kettő… Meglehet a nyolc.
Plusz az, akit most hozunk be.
Ha mindenkit bevarrsz, decemberre szabit kapsz.
Most megleptél minket.
Oké. Szép napot! Munkára!
Kösz.
Ariadna Díaz holttestét a La Pera néven ismert útszakaszon,
a Tepoztlánba és Cuautlába vezető főút mentén találták meg.
A testet kerékpárosok fedezték fel.
A család igazságszolgáltatást követel.
Alapos nyomozást, és az autós letartóztatását várják, aki…
Bejelentést kaptunk,
miszerint egy nőt holtan találtak Morelos államban.
A kapott személyleírás egyezett
egy mexikóvárosi nőével, akit eltűntként tartottunk nyilván.
A család a közösségi médián keresztül kereste a nőt,
és a kerékpáros, aki megtalálta a testet Morelosban,
felvette velük a kapcsolatot.
- A nő tetoválása miatt. - Így van.
Fontosnak tartottuk,
hogy bár a holttest Morelos államban került elő,
így ott volt a femicídium feltételezett tetthelye is…
Tehát fontosnak tartottuk,
hogy itt, Mexikóvárosban is nyomozást indítsunk az ügyben,
mivel ekkor még nem tudhattuk pontosan,
hol történt valójában a bűncselekmény.
Én kértem, hogy indítsunk nyomozást a holttest megtalálása után.
Még sosem folytattunk nyomozást
másik államban talált holttest ügyében.
Igyekeznünk kellett.
BEJELENTÉS ALAPJÁN NYOMOZÁST INDÍTOTTUNK.
Ki kellett derítenünk, amit lehetett, kikérdezni a tanúkat.
Rendben, haver, kösz.
Casillas nyomozó elment Ariadna virrasztására.
Gyerünk, lent várnak!
Jövök, haver.
Szia, Celia!
A kollégámmal, Rodolfóval mentem. Az információgyűjtés volt a célunk.
A helyszín közel volt az ügyészséghez, pár háztömbnyire, a Doctores negyedben.
DOCTORES NEGYED
Casillas feladata az volt, hogy beszéljen a családdal,
mondja el nekik, hogy dolgozunk az ügyön.
Odaérve észrevettük a tévés stábokat. Nagy volt a tömeg.
A fiatal nő holttestét
a cuautlai főút „La Pera” szakaszán, a morelosi Tepoztlánban találták meg.
A testet a rokonok tegnap azonosították, megerősítve, hogy Ariadnéról van szó.
Immár bizonyos, hogy ő a korábban eltűntként bejelentett lány.
Több elmélet van…
A virrasztáson ott voltak az áldozat barátai is.
Bemutatkoztunk és elmondtuk, miért vagyunk ott.
A lány három barátnője, akik pont itt ültek, fel voltak háborodva.
„Hogy merészel Rautel idejönni?”
Ő Rautel, az pedig a barátnője.
Az emberek egyből összesúgtak mögötte, ahogy megérkezett a virrasztásra.
Arcátlanságnak érezték Rautel megjelenését,
mert volt egy sejtésük, egy gyanújuk, hogy mi történhetett.
„Ariadna vele ivott.” Videókat mutattak, amin együtt voltak egy étteremben.
Megkérdeztem, hogy tudnak-e mást is. Igennel feleltek,
így Rodolfóval kikísértük
és kikérdeztük őket.
Vasárnap elküldte nekem, hogy hol van.
A Condesa negyedben volt, szerintem az állítólagos barátai házában.
Akkor hallottam utoljára Ariról, mielőtt hétfőn megtalálták a testét.
A helyzetéből tudtam, hogy Rautel lakására mentek.
Ettől megnyugodtam, úgy éreztem, jó helyen van, egy megbízható emberrel.
Te is jártál Rautel lakásán?
- Igen. - Gyakran?
Sokszor jártam nála, nagyon sokszor.
Rautel az egyik legjobb barátom volt.
Ezért is nem aggódtam egyáltalán,
egész addig, amíg Nat, a szobatársam, meg nem kérdezte másnap,
hogy hallottam-e Ariról, és velem van-e.
Mondtam neki, hogy Rautellel van.
Rautel viszont, amikor felhívtam, azt mondta, hogy Ari elment egy Uberrel.
Még ekkor sem aggódtam. „Király, hívott egy Ubert.”
Később viszont már azt mondták, hogy Rautel egyik testőre vitte haza.
Ezen a ponton kezdtünk gyanakodni,
és többé nem beszéltünk Rautellel.
Itt állítottam meg.
„Jó estét! Gustavo Casillas vagyok.
A halott lány meggyilkolása ügyében nyomozok.”
Mire azt felelte: „Nincs mit mondanom. Morelosban már tettem vallomást.”
A kezével idegesen hadonászott, nyalogatta a száját,
és nem nézett a szemembe.
Egyre gyanúsabb volt a pasas.
Azt hajtogatta: „Hagyjon békén! Semmi közöm az egészhez!”
Majd újra megnyalta a száját.
Miközben én megállítottam Rautelt,
a társam, Rodolfo, a barátnőjét vonta kérdőre.
Vanessa az első perctől ideges volt, mert nem volt vele,
aki megmondja, mit tegyen.
Hirtelen valaki elhúzta mellőlem.
„Vanessa, ne mondj neki semmit! Hívjuk az ügyvédet.”
De Rodolfo eddigre már megtudott tőle pár hasznos dolgot.
Beléptem. Itt volt a koporsó.
Amikor Rautel meglátott, zavarba jött, kiment, és beszélt az újságírókkal.
A lehető legjobban akarom csinálni,
mert ha Ariadna
valami módon rám bízta ezt a feladatot…
ha már így alakult,
akkor ez a minimum.
- Egy bárban vagy a lakásán voltak? - Egy bárban, a nápolesi Fischer's-ben.
Onnan mentünk a lakásomra.
A barátnőm posztolt egy sztorit, hogy hol vagyunk.
Így indult az egész.
- A barátnőd hívta oda. - Igen.
Akkor ne tagadd!
Mi történt vele?
Elment, beszállt egy autóba?
- Kivel távozott? - Egyedül.
Azután már nem hallottam felőle.
Tehát nem látta, mi történt vele, miután távozott?
- Nem. - Vannak biztonsági kamerák?
Bekértünk mindent. Morelosban már folyik az eljárás.
Ami azt illeti, mi voltunk az elsők, akik vallomást tettünk és intézkedtünk.
A másodikak.
Az igazat mondd!
Ez minden.
Ezért vagyok itt, és helyesen fogok cselekedni.
Ariadna dühösen távozott?
- Ez minden. - Köszönjük.
Köszönjük.
Eddigre a morelosi államügyészség
már be is jelentette, hogy Ariadna halálát a saját hányásának belélegzése okozta.
Pár perce a morelosi ügyész, Uriel Carmona Gándara bejelentette…
Ariadna N. halálának oka
súlyos alkoholmérgezéssel összefüggő,
idegen anyag belélegzése miatti fulladás.
A boncolás gyilkosságra utaló nyomokat nem talált.
Nincsenek erőszakra utaló jelek.
A virrasztáson a család elmondta a nyomozónak,
hogy nem hisznek a boncolásnak.
Megmutatták nekünk a fotókat, amiket a bringás készített Ariadnáról.
A testét megtaláló férfi által készített képeken
jól látható zúzódások vannak a karján.
Az egyik képen ütésnyom látszik az arcán.
Nem állt össze a kép. Így megsérült volna egy részeg csetepatéban? Kizárt.
Tegyük fel, hogy a halál oka fulladás! Hogy került az út mellé? Odasétált?
- Kizárt. - Valaki odavitte.
Úgy döntöttünk, megszorongatjuk Rautelt. Felhívtam Brendát.
Megkérdeztük a családot, hogy felkészültek-e a következményekre,
mert ez óriási botrány lesz.
Ariadna miatt vállalták, így belevágtunk.
Egyes személyek, többek között az áldozat barátai megerősítették,
hogy Ariadna Lopez Díaz testét újabb boncolásnak vetik alá.
A virrasztást megszakították, a rendőrök és a törvényszékiek pedig
átszállították a holttestet az Igazságügyi Szakértői Intézetbe.
Ott megvizsgáltak mindent,
amit a morelosi ügyészség figyelmen kívül hagyott.
A lány szerveiből is vettek mintákat elemzésre.
Dokumentálták Ariadna sérüléseit.
Egyáltalán nem találták nyomát idegen anyag belélegzésének.
Egyértelmű volt, hogy a morelosi boncolást
nem a kellő alapossággal végezték el.
Szándékosan olyan megállapításra jutottak, amivel kizárták a femicídium lehetőségét.
MEXIKÓVÁROSI ÜGYÉSZI HIVATAL
Üdvözlöm önöket!
Köszönjük, hogy eljöttek
a mexikóvárosi főügyész sajtótájékoztatójára.
Ariadna családjának kérésére és beleegyezésével
új boncolást rendeltünk el.
Ez a boncolás megállapította, hogy a fiatal nő testét számos,
ütés okozta seb borította.
Megállapítást nyert,
hogy a halál oka végzetes politrauma,
vagyis többszöri, súlyos sérülés.
Ugyanekkor nyomozóink…
Ez az eredmény megkérdőjelezi
a morelosi bűnüldöző erők munkáját.
A boncolást igazságügyi szakértőink végezték,
akik amúgy a nemi szempontokat is figyelembe vevő nők,
és én magam felügyeltem.
Boncolások százait ellenőriztem már.
Nincs rejtegetnivalónk. Tiszta lelkiismerettel mondom…
Tisztázzuk ezt, ügyész úr!
Önök szerint tehát nem történt gyilkosság?
Így van.
Ari és én szinte testvérekként szerettük egymást.
2017 környékén ismertem meg őt
a Hooters étteremben.
Akkor kezdtem ott, Ari pedig hostess volt.
Ő szólított meg engem.
Körbevezetett a helyen.
Közvetlen lány volt. Az első, akivel összebarátkoztam ott.
Akkor én már tudtam. Az elsők között tudtam meg,
hogy Ari halálát több, nagy erejű ütés okozta.
Láttam a barátnőm fotóit róla, a sebeket az arcán.
Szeretném…
Szeretném tudni, mi történt vele.
Hinni akarom, hogy most már békében nyugszik,
mert tudja, hogy mi igazságot szolgáltatunk neki.
Amit átéltem és megtapasztaltam
más emberjogi aktivistákkal együtt,
hogy az anyaság lényege a kötelék és a szeretet.
Miután Sayuri minden pszichológiai teszten és környezettanulmányon átesett,
és alkalmasnak találtatott,
ma a gondjaira bízunk egy kislányt,
aki ma az új anyukájával tér haza egy új otthonba.
Úgy döntöttem, örökbe fogadok egy kislányt egy olyan országban,
ahol a nők, bár különböző mértékben,
de mind ki vannak téve a nőgyilkosság kockázatának.
Átadom ezt a kislányt az anyukájának.
De úgy éreztem, hogy Lucy már a világon van,
a létezése nem az én döntésem, hisz már megszületett.
Így aztán
nekem csak arról kellett döntenem, hogy az édesanyjaként gondoskodom róla.
És akár velem, akár nélkülem,
ezzel a kockázattal mindenképp szembesülnie kell,
de jobb esélye van, ha mellette vagyok.
A kötelezettségvállalási nyilatkozatom.
„Méltósággal bánok vele.
Egészséges, erőszakmentes környezetet teremtek neki.
Gondoskodom egészséges, tápláló, a korának megfelelő ételről.”
Hoztam egy döntést, és ő is döntött. Engem választott az anyukájának.
Most már egy család vagyunk.
És ez jó. Együtt erősek és boldogok vagyunk.
Látom, esztek. Hadd kóstoljam meg!
A fánk nagyon finom!
És ez az öröm nemcsak az enyém,
hanem minden munkatársamé is.
Nahát, egy felfújható rendőrautó, egyenesen a nyomozótól!
És mindez egy nehéz időszak közepén, folyamatos munka közepette történt.
A temetésen Ariadna barátai voltak a koronatanúk.
Innen indult a nyomozásunk.
Felvázoltuk a helyzetet, a lehetséges forgatókönyveket.
Ariadna az eltűnése előtt Rautellel és a barátnőjével bulizott.
Logikusnak tűnt, hogy náluk kezdjük a nyomozást.
Kikértük az étterem kamerafelvételeit.
Láttuk, hogy Ariadna valóban ivott.
Majd végigkövettük az utukat hazafelé.
Beszéltünk a ház gondnokával,
elkértük tőle is a biztonsági kamerák felvételeit.
Volt parancsunk, így ha nemet mond, akkor sem távoztunk volna a videók nélkül.
De egyből odaadtak mindent.
A HELYSZÍN BIZTOSÍTÁSA
A felvételeken láttuk, ahogy megérkeztek, leparkoltak a garázsban,
majd a kocsiból kiszállt mindenki, akiket az étteremben láttunk.
Ott volt Vanessa és Rautel,
egy másik nő, aki velük volt, valamint Rautel fivére.
Látni őket, ahogy kiszállnak.
Pár perccel később ők távoztak.
Egyértelműen megállapítható volt, hogy a lakásban csak három személy maradt:
az áldozat, Rautel és Vanessa.
Ráírtam Vanessára, aki azt felelte,
hogy Ariadna taxival ment el, talán egy Uberrel.
Erre megkérdeztem, hogy ki rendelte, mert Ari nem használt se Ubert, se Didit.
Azt válaszolta: „Nem figyeltem.
Csak annyit tudok, hogy elment.”
Végignéztük a felvételt, hátha kiderül, hogy távozott és mivel ment Morelosba.
Már 10-12 órája néztük a képernyőt, de semmi.
Kezdtünk elfáradni, féltünk,
hogy átsiklottunk valamin, nem értettük, mi történhetett.
Végül délelőtt 11 óra magasságában
Rautel tűnt fel a videón, ahogy az áldozatot cipeli.
A vállán vitte a garázsba, majd betette a kocsijába.
Feltételeztük, hogy éjszaka szabadult meg a testtől,
nem pedig fényes nappal.
Később a telefonja adatai alapján
lekövettük az útvonalát egész odáig, ahol kidobta a testet.
- A cellaadatok egyeztek a videókkal… - És az idővel.
…amiken láttuk távozni.
A telefon cellaadatai igazolták,
hogy valóban elhagyta a helyszínt.
Morelosba hajtott, ahol megszabadult a testtől.
El sem temette, csak kidobta ott, ahol később megtalálták.
ARIADNA NŐGYILKOSSÁG ÁLDOZATA LETT
ELÉGTÉTELT KÖVETELNEK
Egyedül távozott.
- Tehát nem látta, utána mi történt vele? - Nem.
A hírek láttán Rautel és barátnője is elmenekültek.
Ekkor átkutattuk a lakást.
JEGYZŐKÖNYV HÁZKUTATÁSI PARANCS
Tudtuk, hogy a halál oka többszörös zúzott sérülés.
Ha tehát az áldozatot megverték, akkor kell lennie vérnek is.
TÖRVÉNYSZÉKI VIZSGÁLAT
Luminolt használtunk, ami jelzett egy kis szőnyegen. Itt a fotó.
Még erősebb reakciót láttunk az egyik szobában,
méghozzá az ajtókilincsen.
Találtunk vérrel szennyezett ágyneműt is,
ami egyértelműen igazolta,
hogy Rautel érintett volt Ariadna meggyilkolásában.
Befejeztük a házkutatást.
A bizonyítékok fényében már csak azt kellett kiderítenünk,
hogy mi történt odabent, a lakásban.
A kamerafelvételek igazolták, hogy miután belépett oda,
Ariadna nem jött ki többé a saját lábán.
Brutálisan megverték.
Ez okozta a halálát.
Ebből az is kiderült, hogy Morelosban túl gyorsan kizárták
a femicídium lehetőségét.
Még Rautel lakását sem kutatták át.
Még nem állt a rendelkezésükre minden információ,
máris következtetéseket vontak le.
Rautel és családja Morelos államba való.
Pontosan tudta, hol dobja ki Ariadna testét ahhoz,
hogy az ügy Morelos államban maradjon.
Rájöttük, hogy mindenki a zsebében volt.
Rautel gazdag és hatalmas fickó, akik testőrök követtek mindenhová
hatalmas terepjárókban.
A munkahelyemen
Rautel a legdrágább whiskyt rendelte,
üvegszámra itta a minőségi tequilát, a drága koktélokat…
Volt, hogy 60 000 peso volt a számlája.
Azt hitte, hogy a pénze és a kapcsolatai megoldanak mindent,
így simán kisétált Ariadna holttestével a vállán,
tudva, hogy veszik a biztonsági kamerák.
Hitte, hogy megveheti a kamerákat, megveheti az embereket,
hogy neki nem eshet bántódása.
Elmentünk Morelosba,
mert tanúskodnunk kellett Arival kapcsolatban.
Amikor odaértünk, az ügyész közölte,
hogy ha nem hagyom ott a telefonomat, nagy bajba kerülök.
Azt mondta, akár le is tartóztathat.
Nemet mondtam, mire azt felelte: „Én szóltam.”
És még hozzátette: „Csak hogy tudd, Rautel is itt van.”
Kimentem és annyit mondtam: „Menjünk!” A többiek nem értették.
Erre egy rendőr odarohant, és ránk zárta az ajtót.
Bezárt minket a helyiségbe.
Egy másik meg fegyvert rántott.
Azáltal, hogy állami hivatalt vállaltam,
lehetőségem volt megismerni
az intézményesített erőszakot.
Egy kollégám így fogalmazott:
„Maga a rendszer teszi lehetetlenné az igazságszolgáltatást.”
Ezért ússzák meg az elkövetők olyan nagy arányban.
Ez pedig azt is jelenti,
hogy az egész rendszert újjá kell építenünk.
Ez anya irodája.
Anya irodája.
És ebben a folyamatban
számtalan nő vesz részt,
áldozatok édesanyjai,
akik maguk is sokat töprengenek azon, hogy mit kellene tennünk.
És időről-időre el is mondják nekünk,
hogy min és hogyan tudnánk javítani.
Üdvözlök mindenkit
ezen az örömmel és fájdalommal teli helyen.
Köszönöm, hogy itt vannak.
Használják ezt az alkalmat arra, hogy megosszák velünk
a sürgető problémáikat, bármit, ami aggasztja önöket az ügyükben.
Hisz amúgy mi értelme lenne találkoznunk?
Tudnunk kell.
Tudnunk kell, hogy állnak a dolgok.
A lányomnak két állása volt…
EGY ÁLDOZAT ÉDESANYJA
de mivel nem kaptam meg a gyámságot,
az unokáim nem kapnak ellátást.
A kártérítés kapcsán a bíróságok újra viktimizálnak minket.
Képesek azt mondani…
EGY ÁLDOZAT ÉDESANYJA
hogy csak a pénzt akarunk, anyagi hasznot.
Pedig ez az ítélet után jár.
Főleg így, hogy már számos marasztaló ítéletünk van.
És ez…
Mi volt tavaly év végén, talán Yeri ügyében?
Bezárták az ügyészséget. És nem a nyomozások miatt.
A kártérítések miatt. És ez nem panasz.
Aznap azt mondtam… Meg voltunk lepődve a történteken.
És ennek láttán, nyilván, hisz már vannak ítéletek, van előrelépés…
Már az eljárás során számolni kell vele. De más dolgokat is figyelembe veszünk.
Say, most már tudom, hogy érvényesíthetném a jogaimat.
És nagyon hálás vagyok
a segítségért és támogatásért, amit itt kapok.
Itt nem csak egy ügyszám vagyok, a 291-es akta, hanem Yeritza.
Azzal, hogy mindannyiunk ügyét ismered,
pont azt a tiszteletet adod meg nekünk,
ami egy ilyen eljárásban megilletne minket.
Gyógyító érzés tudni, hogy más családoknak
nem kell átesniük ezeken az eljárásokon.
De közben mindig ott a veszély,
mert hivatalnokok jönnek-mennek,
és sosem tudhatjuk, hogy a következő igazságot szolgáltat-e.
De az biztos, hogy most itt vagyunk.
Kicsikém!
Ki az ott? Lucy?
Hogy vagytok?
Nagyon nehéz hónapok állnak mögöttem.
- Tegnap hívtak. - Tényleg?
Ma reggel nyomozó kollégáink
az ellene kiadott elfogatóparancs alapján letartóztatták Vanessa N.-t.
Ecatepecben fogták el, majd Mexikóvárosba szállítottuk.
A Santa Martha börtönbe került.
Pár nappal később, úgy hajnali négy körül álmomból ébresztett egy hívás.
Egy monterrey-i kolléga hívott.
Azt mondta: „Casillas nyomozó, elfogtunk egy Rautel nevű férfit.”
Mire én: „Az kizárt! Letartóztatási parancs van ellene!”
Azt felelte: „Feladta magát.”
Szóltam a felettesemnek, aki azonnal Monterrey-be küldött,
így odarepültem.
Rautel meglepődött a jöttömre.
Azt kérdezte: „Mit keres itt?”
Azt feleltem: „Megmondtam előre.
Esélyt adtam, hogy elmondja az igazat, de maga nem akarta.
Tessék, itt az eredménye.
Jól tudja, hogy elkaptuk a barátnőjét, ezért szökött el.”
Nagyon meglepődött.
Én meg elégtételt éreztem. A virrasztáson még gúnyolódott rajtam.
Itt állva közölte velem, hogy kopjak le, egy szót sem fog szólni.
De én elmentem érte Monterrey-be. Eljött az én időm.
A nyomozó gépe késő éjjel szállt le Mexikóvárosban,
és elég érdekes dolgokat tudtunk meg tőle.
A kollégáim ellenálltak…
VOLT FŐÜGYÉSZ
a zsarolási kísérleteknek is.
Hatmilliót ajánlott. Hatmilliót. Nemet mondtam rá.
„Mennyit adtál Morelosban?” „Ötöt.”
Azt feleltem: „Hát, felesleges volt, seggfej.”
Azt kérte, hogy keressek valakit, aki hasonlít rá.
- Egek… - Ezt a hülyét!
Hogy mi derült ki a nyomozás során?
Kiderült, hogy az elkövető jó kapcsolatot ápolt
a morelosi hatóságokkal.
Természetesen mindenről tájékoztattuk az államfőt,
dr. Claudia Scheinbaumot.
Ha a mexikóvárosi ügyészség nem lép közbe,
a gyilkos büntetlenül maradt volna.
A kérdés, hogy miként lehetséges az,
hogy ezt épp egy ügyész próbálta elérni,
méghozzá szánt szándékkal?
Minden tiszteletem az elnök asszonyé
és a mexikóvárosi főügyészé,
de egy ilyen ügyet lehetetlen eltussolni.
A rendelkezésünkre álló információkkal dolgoztunk.
Ezt tükrözi a boncolási jegyzőkönyv is, ami szerintünk teljesen helytálló.
Számos törvénytelenség,
számos törvénytelen, botrányos részlet volt ebben az ügyben.
Megsértették a rokonok és Ariadna emberi jogait.
Úgy éreztük, hogy a morelosi ügyész tettei
nem maradhatnak büntetlenül.
Minden bizonyítékot átadtunk a bíráknak,
akik egyetértettek velünk, és kiadták a letartóztatási parancsot.
FÉRFI FOGHÁZ
Nem elég, ha megmutatja? Önként magukkal megyek.
Letartóztatási parancsunk van Uriel Carmona Gándara ellen.
Ugyan, kolléga! Hisz ismer, nem?
- Kollégák vagyunk. - Így van.
- Ez bárkivel megeshet, nem? - Így van.
- Feladom magam. - Közvetíti a tévé.
A letartóztatást foganatosító hatóságok
az otthonomba nem lépnek be.
Úgy éreztük, hogy ezzel határozottan megüzentük az országnak,
hogy semmi sem marad büntetlenül.
Mi folyik itt? Mi van a mentelmi joggal? Hol vannak a jogszabályi garanciák?
- Az alkotmányos jogok? - Így van, Pepe.
Ez kételyt ébreszt az ország valamennyi ügyészének munkájával kapcsolatban.
Az ügyészek egy része hevesen bírált engem.
Hogy kockázatos volt-e? Igen.
Még politikai szempontból is az volt.
Az ülést megnyitom.
A következő napirendi pontban megvitatjuk,
és reményeim szerint megszavazzuk
Ernestina Godoy Ramos újbóli kinevezését
Mexikóváros főügyészi hivatalának élére.
Ha tényleg nem félnek szavazni, akkor szavazzanak!
Használják az ujjukat,
mutassák meg Ernestina Godoynak, hogy mellette állnak-e vagy sem!
Van még bárki, aki nem szavazott?
A szavazórendszert lezárjuk.
Elnök asszony, a szavazás eredménye a következő.
Mellette 41 szavazat, ellene 25, tartózkodás nincs.
Kétórás vita után a képviselők
nem támogatták Godoy újabb négy évre szóló kinevezését.
A kongresszusnak tehát új főügyészt kell választania,
akinek megbízatása négy évre szól,
majd egyszer újraválasztható, bár Ernestina Godoy esetében ez elmaradt.
Az utolsó munkanapján
Ernestina azt mondta nekem:
„Sayuri, ne bízz senkiben!
Senkiben.”
Magamra kellett hagynia engem, ezért figyelmeztetett.
Igaza volt.
A morelosi ügyész feleségét kinevezték főbíróvá.
„Morelo állam kongresszusa tíz új főbírót nevezett ki
az állam Legfelsőbb Bíróságára.”
Értem.
„Egyikük a hírhedt morelosi ügyész felesége.”
- Volt. - A két tisztség nem összeférhetetlen?
Az, de ez nem érdekli őket.
Pénteken reggel 9:48-kor Uriel Carmonát, a morelosi ügyészt
kiengedték a Mexikó állambeli Altiplano börtönből,
miután tegnap egy bírói tanács
azonnali szabadon bocsátásáról döntött, jelentették be a férfi ügyvédei.
Az elnöki palotában nem örültek a hírnek.
Egy tárgyalásnak mindig van győztese és vesztese.
Ez nem vereség.
Hiszen még nincs vége.
Nem tudom, kijelenthetjük-e, hogy megúszta büntetés nélkül.
Nem tudom. Szerintem nem.
Néha a tetteink ránk nézve járnak negatív következményekkel
a mindent átható korrupció
és a rosszindulatú emberek miatt.
Persze azt vártam, hogy ez nem így lesz, de ez érthető nem? Hisz…
De a végső győzelemhez minden csata fontos.
Egyszer eljön az idő, amikor a bűnözők fognak félni.
Ha nem állunk ki azokért, akik már nincsenek köztünk,
akkor feledésbe merülnek.
Rautel és Vanessa börtönben van, Uriel viszont szabadlábon,
ahogy az őt fedező ügyészi szervezet is büntetlen.
URIEL CARMONA KORRUPT BŰNSEGÉD
Összezártak.
És ez nem az első eset,
csak itt ki is derült.
De számos üzenetet kaptam lányoktól, akik szemtanúi voltak ugyanennek
az édesanyjuk, a barátnőjük kapcsán,
de féltek felszólalni, ezért nem tettek semmit.
Mi is félünk.
Én el is költöztem, mert Rautel mindent tud rólam.
ARIADNÁÉRT, AKIT MEGÖLT VANESSA FLORES
ARI, CSAJSZI, ITT A SEREGED!
Fontos, hogy ez az ügy ne merüljön feledésbe,
ahogy sok más nőgyilkosság.
Ha meghal egy rokonunk vagy egy barátunk,
meggyászoljuk, megsiratjuk, aztán beletörődünk az elvesztésébe.
De Ariadnát meggyilkolták.
Én egy teljes napig nem tértem magamhoz,
majd másnap kimentem szót emelni, harcolni érte.
Addig nem gyászolhatunk, amíg igazságot nem szolgáltatnak neki.
- Ezek voltak a kedvenc virágai. - Mindig ezekről posztolt.
- Napraforgókra vágyott. - „Ki hoz nekem napraforgót?”
Sokszor eszembe jut, amikor azt posztolta,
hogy valaki tetováltassa őt magára, ahogy Belindát szokták.
- Ilyesmit. - Igen.
- Most már mind magunkon viseljük. - Mindenki.
Rajtam itt a neve.
- A térdemen. - A térdeden.
Nat is magára tetováltatta a nevét.
Közben sírt, de nem tudom, hogy Ari miatt, vagy mert én tetováltam.
- Nem tudom, de zokogtam. - Fura érzés volt.
Igen.
Ari szerette, ha a barátai jól kijönnek egymással.
Arról álmodozott, hogy egyszer rendez egy óriási bulit 500 vendéggel.
Emlékszem, amikor elvittem motorozni.
Szörnyű volt.
Folyton nyaggatott, hogy fotózzam le.
Egyszer műszempillát akart, emlékszel?
Felrakatta, és amikor meglátta magát
az extra hosszú pillákkal,
így kiáltott fel: „Úgy nézek ki, mint a kis Jézus!”
Úgy tudunk a legméltóbb módon megemlékezni róla,
ha úgy élünk tovább, hogy egy kis része velünk marad.
- Pontosan. - Igen.
Ha bennünk él tovább.
Tudjuk, hogy ezek az eljárások hosszú-hosszú évekig tartanak.
Amikor az ügyészségre jövök, vagy a börtönbe megyek,
már nem is figyelek a metrón, ösztönösen tudom, hol kell leszállni.
Vannak mélypontok, amikor úgy érezzük,
hogy sosem kapunk elégtételt, hogy az életünk
végtelen szélmalomharccá változik,
amit önmagunk védelmében vívunk.
Say azt szokta mondogatni, hogy az igazság a legjobb gyógymód.
Én erre mindig azt felelem: „Ez igaz, Say, de akkor is…”
SZEXUÁLIS ERŐSZAK TÚLÉLŐJE
Hallani azokat a szavakat, hogy „Alberto börtönben marad”,
az csodálatos volt.
Mintha megtört volna valami átok. Nem tudom, mi történt,
de mintha a világ
összeforrt volna.
Azt hittem, normális éjszaka nyolcvanszor felébredni.
De mióta tudom, hogy börtönben van,
átaludtam minden éjszakát a héten.
Ez nagy dolog számomra.
Meglepő. Nem is tudtam, hogy ez lehetséges.
Csodálatos érzés békésen átaludni egy éjszakát.
És Saynek igaza van. Az igazság a legjobb gyógymód.
Időbe telik, de egyszer elérkezik.
A küzdelem, a makacs kitartás
valóban gyógyító erejű volt.
Fontosnak tartottam…
hogy találkozzunk ma,
mert…
Hoztam egy döntést, amiről beszélni akarok.
A Nőügyi Minisztérium felkért,
hogy csatlakozzak hozzájuk.
Nemi szempontú megközelítést alkalmazó ügyészségeket akarnak létrehozni
minden államban.
El akartam mondani, hogy elfogadtam a felkérést.
Félek, ugyanakkor meg vagyok hatva.
Engem sosem a karrier érdekelt, hanem a küldetésem.
A küldetésem pedig a nők és lányok sorsa.
A rád nehezedő nyomás miatt mész el?
Mert mi támogatunk abban, hogy szembenézz vele.
Évekig küzdöttünk a bántalmazóink ellen,
megvédtük önmagunkat, más nőket.
Ezzel is szembeszállunk.
Jól tudjuk, hogy így akarják semlegesíteni
mindazt, amit eddig elértünk.
Nem vagyunk ostobák. Rájöttünk.
Tudni akarjuk, hogy mi az oka…
- A döntésednek. - Igen.
Mert ha a nyomás az oka, együtt megküzdünk vele.
Ugyanezzel küzdünk az utcán, a tüntetéseken,
a börtönökben… Itt is szembeszállunk vele, ha kell.
Igen, Say. Tudnod kell, hogy nem vagy egyedül.
Melletted vagyunk.
Mert számunkra ez…
Ez a hír ijesztő számunkra.
Mi lesz ezután velünk, az ügyeinkkel? Mindazzal, amiért eddig dolgoztunk?
Mi lesz ezzel a fórummal? Ki viszi bíróság elé az ügyeinket?
Ki folytatja tovább ezt a küzdelmet?
Mi lesz velünk?
Megértem a félelmed, Yeri.
Én is félek.
Talán rossz döntést hozok.
Az öt évvel ezelőtti döntésem is lehetett volna téves.
De úgy érzem, ideje továbblépni.
Itt kezdődik.
Ezért az ügyosztályért harcolni kell,
de néha a rendszer tehetetlensége túl erős,
és ha engedjük, visszatér az eredeti állapotába.
Ezt nem hagyhatjuk, ebben egyetértek.
De ez egy közös küzdelem.
Mindannyiunké.
Aggódom a lányom miatt is.
Most másfél éves.
Mire hazaérek, már alszik.
Sokszor csak reggel találkozom vele.
Szeretném látni, ahogy felnő.
Tudom, hogy a világ, amire vágyunk, ma még csak álom.
És tudom,
hogy még hosszú idő lesz valóra váltani.
Ezt szolgálja ez a döntés is,
hogy elhagyom az ügyészséget és valami másba kezdek,
hogy továbblépek az aggályaim ellenére.
A legrosszabb esetben az ember kudarcot vall,
de akkor is muszáj megpróbálni,
mert különben semmi sem változik.
Rendben, hölgyek és urak!
Azért vagyunk ma itt, hogy kiálljunk Sayuri Herrera Román mellett.
Jöjjön ki, ügyésznő!
A mi ügyésznőnk! A mi feminista harcostársunk!
Azért jöttünk, hogy elmondjuk Sayuri Herrera Románnak,
hogy szeretjük, és mellette állunk.
Tisztelettel és megértéssel fordulok
a nőkhöz, akikkel együtt dolgoztam.
Ez az én iránytűm.
Amíg megvan ez a szeretet és tisztelet,
addig tudom, hogy a munka, amit végzünk, szükséges és helyes.
SAYURI VALÓBAN KÉPVISEL MINKET
Ez az iránytű tart a jó irányban
még az államapparátusban dolgozva is.
Jó estét mindenkinek!
Mindenkinek!
Azoknak is, akik már a mennyből néznek minket.
A munkánk alapja a szeretet.
És a reményeink nem korlátozódnak
egyetlen intézményre.
Hisz az élet a falakon kívül zajlik, nem?
Hát éljünk!
Sokat gondolkodtam a jövőn.
Ahogy Silvio Rodríguez új dalában áll:
„Az élet nemcsak az, ami már elmúlt, hanem az is, ami még előttünk áll.”
Szeretném,
ha a lányom biztonságban érezhetné magát,
ha boldog lehetne,
és soha nem érné semmi bántódás.
Számomra ez lenne az elégtétel.
A feliratot fordította: Kisházi Viktória t,