‫- בפרקים הקודמים -‬
‫אני צריכה להמשיך לעבוד ולהרוויח כסף,‬ ‫או שנידפק, קלייב. נידפק!‬
‫בל. בל גיבסון.‬ ‫-היא רק רוצה שאעזור לה מבחינה מקצועית.‬
‫ברור. היא מתחרה בי.‬
‫האפליקציה שלה נמצאת על פרקי היד של אנשים‬ ‫בווייטנאם, במרוקו ובפרו.‬
‫ומה אתה עושה?‬
‫אתה יושב פה.‬
‫העסק שלי ואני מגייסים כספים לצדקה.‬
‫אולי הבנים ירצו לקבוע זמן לשחק?‬ ‫נדבר על מה שנוכל לעשות.‬
‫היא תהרוג אותך.‬
‫אם תלכי בדרך הזו, זה יהרוג אותך.‬
‫שמעת פעם על משחה שחורה?‬
‫אל תשתיק אותי!‬
‫הם הרעילו אותי, לעזאזל. זה בסדר מבחינתך?‬
‫אבא חושב שאני צריך לעזוב אותך.‬ ‫הם תוהים אם יש לך סרטן.‬
‫למה שהם יחשבו ככה, קלייב?‬
‫אתה לא יכול לדפוק את הקשר שלי עם הבן שלי‬
‫אז לחזור הנה עם הקשקושים של ההורים שלך.‬
‫אימא. אימא? מישהו יכול לעזור לי, בבקשה?‬
‫אימא!‬
‫הכול בסדר, חבר. הכול בסדר.‬
‫אימא!‬ ‫-היא רק נפלה קצת.‬
‫הכול בסדר.‬
‫- האירועים בסדרה הינם בהשראת סיפור אמיתי -‬
‫- חלק מהדמויות ומההתרחשויות‬ ‫נוצרו למטרות דרמטיות -‬
‫- "פגועה עמוקות" -‬
‫נשים, בעיקר אימהות.‬
‫אנחנו צריכות להיות הכול לכולם ובאותו הזמן.‬
‫העבדתי את עצמי עד שקיצרתי את חיי‬
‫כדי לתת לילדה הזו את כל מה שרצתה.‬
‫כשהיא הייתה מאבדת את הדובי שאהבה,‬
‫הייתם מאמינים שהיינו מרחיקים עד טאוומבה?‬
‫אבא שלה, בעלי אנדי ואני,‬
‫היינו נוסעים את כל הדרך לטאוומבה‬
‫לאותה חנות לתינוקות‬ ‫כדי לקנות את אותו הדובי.‬
‫עד כדי כך אהבנו אותה.‬
‫הק!‬ ‫-מי זאת?‬
‫זו לקוחה. לא הזמנתי אותה.‬
‫ראית את זה? היא התראיינה. זה בולשיט מסריח!‬
‫היא פשוט ילדה טיפשונת‬ ‫שתמיד קפצה מעל הפופיק‬
‫וחיה מעבר לאמצעים שהיו לה‬ ‫ומכורה למחשב הזה.‬
‫אמרתי לה שהעולם הזה לא אמיתי.‬
‫זה לא בריא.‬
‫היית אמור להגן עליי! ניסית לזיין אותי?‬
‫מה?‬ ‫-אני אתקשר ל-60 דקות, טוב?‬
‫אתה לא תקבל את העמלה. אל תיגע בי!‬
‫זו מסיבה לילדים!‬ ‫-זאת האקסית שלך?‬
‫אני בטוחה שידוע לך שהוא זקוק לעזרה‬ ‫בגלל שימוש בסמים.‬
‫לכי הביתה, בל.‬ ‫-לך אתה הביתה.‬
‫אני מקווה שתסדר את הבלגן שלך, טוב?‬
‫אנחנו סיימנו!‬
‫אין עמלה.‬
‫אין בעיה, מותק.‬
‫אורות ואהבה!‬
‫קשה לי לומר לכם‬ ‫כמה שאנחנו נבוכים בגלל מה שהילדה הזו עשתה.‬
‫וצר לנו על האנשים המסכנים שהיא הונתה‬ ‫ועל החלק הקטן שמילאנו בחייה…‬
‫- "נתתי לה הכול" -‬
‫ואני מצטערת מעומק ליבי.‬
‫איך זה היה?‬ ‫-טוב.‬
‫יש לך הכול?‬ ‫-כן.‬
‫קיבלנו שיחה מהמלון.‬
‫שכחתי משהו?‬
‫הם שאלו‬ ‫לגבי החשבון של המיני בר ושירות החדרים.‬
‫אמרת לי להזמין ארוחת ערב וארוחת בוקר.‬
‫זו חליפת המכנסיים שלנו?‬ ‫-כן.‬
‫היא תחזיר אותה לקולב?‬
‫לא. אוקיי.‬
‫זה לא סיפור אמיתי. כך מובהר לחלוטין.‬
‫ובל גיבסון לא קיבלה סנט עבורו.‬
‫וגם אני לא, לצורך העניין.‬
‫לא שזה קשור לכסף.‬
‫הקבוצה בפנים, האנשים מהמגזין.‬
‫הם הציעו לי אלפיים. אלפיים.‬
‫ואמרתי, "אתם חברה של מיליארדים".‬
‫ואני לא אמכור את בתי בעד שום הון, תודה.‬
‫זאת האימהות.‬
‫נוראה. נפלאה.‬
‫כפוית טובה. מתגמלת.‬
‫בסופו של דבר…‬
‫אני אוהבת את הבת שלי.‬
‫חד וחלק.‬
‫- חומץ תפוחים -‬
‫- יש לך בעיות אישיות חמורות -‬
‫- אם את משקרת בנושאים רפואיים‬ ‫כדי לשמור על עניין -‬
‫- בל גיבסון‬ ‫פוסט בפייסבוק, 2014 -‬
‫זה נראה אמיתי‬ ‫וזה נמשך עוד ועוד במשך 40 דקות.‬
‫חשבתי על קלייב.‬
‫מה יוצא לו מזה?‬
‫כסף. המון כסף.‬
‫את חושבת שזה העניין?‬
‫קשה להבין אותו.‬
‫הוא כלבלב עזוב? תסמונת סטוקהולם?‬
‫זה לא שהוא לא שותף לזה.‬ ‫-את חושבת שהוא ידבר איתי?‬
‫אפשר להסתפק בדברים שלא לציטוט.‬
‫אני בספק.‬
‫כאילו, הוא קצת… אני לא יודעת.‬
‫למרות שאפשר לראות…‬
‫בת זונה מזדיינת!‬
‫בת זונה! מזדיינת!‬
‫האמת, אני לא יודעת.‬
‫בל.‬
‫קדימה, תתלבשי.‬
‫אני לא מרגישה טוב.‬
‫כן, אז נלך לבית החולים.‬ ‫את רוצה טרנינג או ג'ינס?‬
‫היי. היי, מילס.‬
‫הרגע שמעתי…‬
‫אני לא יודעת מה לומר.‬
‫אני פה, תוכלי להתקשר אליי.‬ ‫תתקשרי אליי מתי שתצטרכי.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫אני אוהבת אותך.‬
‫שאנל?‬
‫קלייב מכריח אותי ללכת לבית החולים.‬ ‫תהיי פה כשאחזור? תוכלי לישון פה.‬
‫אימא של מילי מתה.‬
‫מתי?‬
‫אני לא יודעת. אני לא…‬
‫הן היו בדרך למקסיקו ו…‬
‫אני פשוט לא…‬
‫אני לא ממש יודעת. אז…‬ ‫-את תיסעי אליה?‬
‫כן. היא הייתה מסיעה אותי לבית הספר.‬
‫הייתי שם כל הזמן. גדלתי שם, את יודעת.‬
‫את צריכה ללכת, אל תדאגי.‬
‫נעשה הרבה עבודה באימייל.‬
‫מילה המסכנה.‬
‫כן.‬
‫כן, מילה המסכנה.‬
‫- נוחי בשלום, תמרה בלייק.‬ ‫אובדן טרגי. עם המלאכים עכשיו -‬
‫קדימה.‬
‫רגע, רק אשלח פרחים למיל…‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אתה מתנהג כמו משוגע!‬
‫היה לך התקף. את צריכה לראות רופא.‬
‫אולי תפסיק?‬
‫הילד הקטן הזה היה מבועת.‬
‫הוא רעד לי בידיים.‬
‫אני מצטערת שהתמוטטתי.‬
‫אוקיי.‬ ‫-אתה חושב שאני אימא רעה.‬
‫כמו נטלי.‬ ‫-לא. לדעתי, את צריכה עזרה.‬
‫תן לי את הטלפון שלי.‬
‫קלייב, תן אותו…‬
‫זה קשור להורים שלך.‬
‫כל פעם שאתה חוזר לאדלייד, הם משגעים אותך.‬
‫את משגעת אותי.‬
‫את כאן כל הזמן, לעזאזל.‬
‫הכול בסדר, חבר. היי.‬
‫זה בסדר.‬
‫אם לא תיכנסי לשם, זהו זה.‬
‫אני סיימתי.‬
‫יש לנו משפחה כל כך יפה.‬
‫אתם כל כך קשורים אחד לשני.‬
‫אתם כמו נשמות תאומות.‬
‫אתה תשבור לו את הלב אם תעזוב.‬
‫ילדים עוברים בין בתים כל הזמן.‬
‫הם מסתגלים.‬
‫מה, כמו משמורת משותפת?‬
‫אתה, אני וניית'ן?‬
‫איך זה יעבוד בכלל?‬
‫אתה לא מופיע בתעודת הלידה שלו.‬
‫אין לך שום זכויות.‬
‫וזה ממש לא פייר.‬
‫אני כל כך מצטערת.‬
‫אני מצטערת. בבקשה.‬
‫היי, אני מבטיחה שאלך לרופא, טוב?‬
‫אני אקבע תור.‬
‫תוכל לבוא איתי.‬
‫אוקיי, נוכל לנסוע הביתה עכשיו?‬
‫כדי שבובי יפתח את המתנות שלו. טוב?‬
‫לא. אל תעשה את זה.‬
‫קלייב, בבקשה.‬
‫אני מבטיחה. אני מבטיחה, טוב?‬
‫בבקשה.‬
‫בוא.‬
‫בבקשה.‬
‫זה כל כך דפוק, לעזאזל.‬
‫אל תעזי לעשות דבר כזה מולו שוב.‬
‫אז זאת המנה המקורית.‬
‫והבאתי לך אורז חום במקום כרוב.‬
‫זה קצת יותר ממלא.‬
‫מישהו רוצה משהו לשתות? מים?‬
‫לא.‬
‫אבא, חשבתי שנשתמש באותו בית לוויות‬ ‫שהשתמשנו בו עם סבתא.‬
‫כן.‬
‫אתה זוכר אותם? אהבת אותם?‬
‫היא מתה בייסורים, נכון?‬
‫כן.‬
‫תודה, ארלו, אבל אני אלך לישון.‬
‫אתם…‬
‫כדאי שתצאו לדרך.‬
‫מילה, את באה למיטה?‬
‫עוד רגע.‬
‫היי, מילס.‬
‫את עדיין משתמשת במשחה השחורה הזאת?‬
‫קראתי על זה ואני חושב שכדאי שתיפטרי ממנה.‬
‫מילס?‬
‫כן, אוקיי.‬
‫היי. ראית את המשרד של ג'ולי?‬
‫שלחו לנו את רשימת האורחים להשקת הספר ו…‬
‫קצת הופתעתי לרעה.‬
‫יש שם הרבה זקנים.‬ ‫תוכלי להוסיף שמות מעניינים?‬
‫את ממש טובה בזה.‬
‫עם כל הספקות האלה, למה המשכת לעבוד בשבילה?‬
‫אני לא יודעת.‬
‫היו לי התכווצויות בבטן.‬
‫הרגשתי בחילה.‬
‫כאילו, כל הזמן.‬
‫היא התחילה לדחות אותי.‬
‫שתי קערות בודהה?‬
‫מעולה! יש לכם את פטריות השיטאקה הכי טובות.‬
‫הן מלוקטות?‬ ‫-הלוואי.‬
‫היי, המלצרית הזאת מסתכלת עלינו מוזר?‬
‫אני לא יודעת.‬ ‫אולי היא חושבת שתברחי בלי לשלם.‬
‫תראי.‬
‫היא מעריצה.‬
‫אלך לומר שלום.‬
‫היי.‬
‫איך היה?‬
‫אני…‬
‫שלחתי פרחים. אני לא יודעת אם קיבלת אותם.‬ ‫-ביקשנו תרומות.‬
‫סליחה, זה היה מגעיל.‬ ‫-לא, זה בסדר…‬
‫התכוונתי לבוא,‬ ‫אבל ארלו אמר שהוא לא חושב שתרצי…‬
‫זה היה למשפחה בלבד, אז…‬ ‫נעשה אזכרה בפעם אחרת.‬
‫מה שלום ג'ו?‬
‫נראה לי שאני צריכה לסיים.‬
‫רגע, מילי, אני…‬
‫אני מרגישה‬ ‫שאני צריכה להתנצל על הרבה דברים. אבל…‬
‫גם סיפרתי לבל על תמרה ו…‬
‫היא פשוט פרסמה את זה באינסטה שלה‬
‫וזה פשוט עשה לי בחילה.‬
‫כן, ראיתי.‬
‫הייתי בחדר המתים באותו זמן.‬
‫בשדות תעופה יש חדרי מתים. מי היה מאמין?‬ ‫-אני מצטערת, מילי.‬
‫למה? זה היה מאוד מתחשב מצד בל,‬
‫בהתחשב בזה שהיא לא פגשה את אימא שלי,‬ ‫לערב את עצמה בכל הדרמה.‬
‫היא ממש מתוקה. סרטן השד.‬
‫אמרתי לה לבוא להשקה, אז תרשמי.‬
‫אוקיי.‬
‫מילי?‬
‫אני אתן לך להמשיך, טוב?‬
‫זה היה הסוף.‬
‫נקודת שבירה, סטירה לפנים,‬ ‫איך שתקרא לזה. אני סיימתי.‬
‫- איך לארגן התערבות לנרקיסיסט -‬
‫חמש דקות לפני ההגעה, שלחתי לה הודעה.‬
‫- אני באה, אנחנו צריכות לדבר -‬
‫יש לך‬
‫סרטן מוח מזדיין?‬
‫- אני כאן בחוץ -‬
‫עשיתי קקי מרוב לחץ בדרך.‬
‫- יש! -‬
‫קצב הלב שלי במנוחה היה 99 פעימות לדקה.‬ ‫זו כמעט טכיקרדיה, לידיעתך.‬
‫היי! אני כל כך שמחה שבאת.‬
‫איזה כיף. טוב, יש לי הפתעה בשבילך. בואי!‬
‫אוקיי.‬
‫זה לא זהה, אבל זה קרוב.‬
‫מוצא חן בעינייך?‬
‫טוב… אוקיי.‬
‫אולי נוכל…‬
‫את מוכנה לשבת?‬
‫זו מחווה, לא העתק.‬
‫אוקיי.‬
‫בל.‬
‫שאנל.‬
‫אנחנו מתאהבות עכשיו?‬
‫בל.‬
‫באתי לכאן הערב…‬
‫כדי לשאול אותך…‬
‫יש לך סרטן מוח?‬
‫איך היא הגיבה?‬
‫נהר של דמעות של בחורה לבנה.‬
‫"למה את עושה את זה?"‬
‫"למה את כל כך רעה אליי?"‬
‫היי, בל.‬
‫מה עשיתי? אני לא מבינה.‬ ‫-זה המעגל הפנימי שלך. טוב?‬
‫את בטוחה.‬ ‫כאן זה מתחיל. כאן זה יכול להיגמר.‬
‫חשבתי שמילה במעגל הפנימי שלך.‬ ‫-כן, גם מילה היא חברה שלי.‬
‫אבל יכולים להיות לך כמה שתרצי…‬ ‫-שמעתי שהסרטן שלה חזר.‬
‫לא. האמת שלא. איפה שמעת את זה?‬
‫רבתן? אני ארגיש רע אם זה באשמתי.‬
‫כמות העוקבים שלה…‬ ‫-למילה אין חוסר ביטחון כזה.‬
‫אמרת שהיא האדם הכי תחרותי שפגשת.‬
‫את זוכרת, בבר הזה בסמטה‬ ‫שם שתינו דלי של מוחיטו?‬
‫דיברת על הפרעת האכילה שלה בכיתה י',‬ ‫היא כמעט אושפזה‬
‫כי היא רצתה להיות הכי רזה.‬ ‫-יש לך סרטן מוח?‬
‫תני לי הוכחה רפואית אחת.‬
‫סריקה אחת, פתק אחד מאונקולוג‬
‫ולעולם לא אזכיר את זה שוב.‬
‫זרקתי הכול.‬ ‫אני לא רוצה את האנרגייה הזו בבית שלי.‬
‫מי אבחן אותך?‬ ‫-למה את תוקפת אותי? היה לי התקף‬
‫ועכשיו כולם שונאים אותי.‬ ‫-אילו רופאים, בל? נדבר איתם בטלפון.‬
‫פגשת את ד"ר פיל.‬
‫לעזאזל. את רצינית?‬
‫ד"ר פיל לא נועל נעליים, לעזאזל.‬
‫אל תצעקי. קלייב משכיב את הקטן לישון.‬
‫את צודקת. נצרף אותו. קלייב?‬
‫היי. קלייב?‬
‫אנחנו צריכים לדבר על בל. רק… קלייב?‬
‫אתה מתחבא בשירותים?‬
‫סליחה. סלחו לי. היי.‬
‫ג'ולס.‬
‫ג'ולס, זאת אני. היי.‬
‫קרה משהו.‬
‫אני לא יודעת אם דיברת עם מישהו, אבל…‬
‫בלה, מותק.‬
‫תירגעי. מה קורה?‬
‫קלייב, בבקשה.‬
‫קלייב, אני צריכה שתהיה שם.‬
‫שמעת שמועות על הסרטן שלי?‬ ‫-אילו שמועות?‬
‫כל מיני דברים מסתובבים, אבל הם לא נכונים.‬
‫אם תשמעי משהו, תדעי שחברה קנאית…‬
‫היי! עם מי את מדברת?‬
‫מי זה?‬ ‫-אני צריכה לסיים. אני אוהבת אותך. ביי.‬
‫מי זו הייתה?‬ ‫-חברה.‬
‫טוב, בסדר. קלייב, סליחה.‬
‫קלייב, תוכל להצטרף אלינו בסלון?‬
‫אני יכול לשתות מים?‬ ‫-לא, תצטרף אלינו בסלון עכשיו.‬
‫בל, גם את. קדימה.‬
‫אוקיי. טוב.‬
‫תראי, אני לא הורה,‬
‫אבל אני באמת מאמינה שלבן שלך‬
‫מגיע לדעת שאימא שלו לא גוססת, בעצם.‬
‫וקלייב מסכים איתי. נכון, קלייב?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫באופן כללי, כן.‬ ‫-אז כולנו נלך לבית החולים.‬
‫כבר הלכנו אחרי ההתקף שלי.‬ ‫-טוב…‬
‫ואני החלטתי…‬
‫מה פירוש "טוב", קלייב?‬ ‫-כבר היינו בבית החולים.‬
‫והחלטנו שאין לי זמן‬ ‫להתחיל עם צוות רפואי שונה לגמרי‬
‫כשאני רק רוצה ליהנות‬ ‫מהזמן שנותר לי עם המשפחה שלי.‬
‫אני לא צריכה לאשר או להכחיש,‬
‫כמו עם צלמי הפפראצי שעקבו אחרי לינדזי לוהן‬ ‫מייד אחרי ההפלה שלה.‬
‫ההיריון שלה‬ ‫הוא לא עניינו של אף אחד חוץ ממנה!‬
‫את יודעת מה, מותק? אני…‬
‫האמת שאני מסכימה איתך לגמרי.‬
‫את אדם טוב מאוד.‬
‫באמת. ואני רואה איזה לב גדול יש לך.‬ ‫ואם לא הייתי מאמינה בזה, אז…‬
‫לא הייתי כאן.‬
‫הייתי פונה לתקשורת.‬
‫אני צריכה תה מנטה וכמה חטיפים.‬
‫אתה יכול, בבקשה?‬
‫בל? היי.‬
‫ברור לי שאת רוצה לעשות את מה הנכון.‬
‫ובכנות, מותק, תוכלי לשרוד את זה.‬
‫פשוט… כאילו, אני מבינה.‬
‫זה פשוט… הפך לכדור שלג. זה יצא משליטתך.‬
‫זה לא מה שקרה.‬
‫אני פשוט כל כך עייפה כל הזמן.‬
‫כן.‬
‫אולי זו תהיה הקלה כלשהי?‬
‫כן?‬
‫את תהיי שם?‬
‫אלוהים, ברור שכן.‬
‫את פשוט צריכה לוודא שתבטלי את הספר.‬
‫את מבינה? ללא השקה.‬
‫תגידי לאפל שלא תיכללי בשעון.‬
‫אני לא יודעת אם זה אפשרי.‬
‫אבל אני יכולה לנסות, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫ואת תפסיקי לשנוא אותי?‬
‫אני לא שונאת אותך.‬
‫את מבטיחה?‬
‫כן, מבטיחה.‬
‫לקהילה היפהפייה ומשנת החיים שלי.‬
‫עם כאב בליבי, אני מוצאת מקום הערב…‬
‫כדי לעדכן אתכם.‬
‫באופן טרגי, חלה טעות באבח…‬
‫- מחיקה -‬
‫לאחרונה אובחנתי‬
‫בפעם השלישית…‬
‫עם סרטן בפעם השלישית והרביעית.‬
‫עכשיו יש לי סרטן במוח,‬
‫בכבד,‬
‫בטחול,‬
‫ברחם,‬
‫ובדם.‬
‫וכך… עם המון אהבה בליבי,‬
‫עליי להשאיר את העבודה‬ ‫לכל האחרים במזווה השלם,‬
‫כדי שהם יוכלו לקדם את המסר המשותף שלנו.‬
‫למרות שאני סובלת,‬
‫אני עדיין כאן וקוראת,‬
‫מקשיבה ולומדת מכולכם.‬
‫הבה נגדל את הפילוסופיה שלנו‬ ‫ונחיה "#חיים מלאים",‬
‫בזמן שאנו עובדים כדי להוציא לאור‬ ‫את הספר הראשון שלנו.‬
‫יש!‬
‫וכדי להבטיח את מורשת התרומות שלנו‬
‫וכדי שהעבודה הקהילתית שלנו‬ ‫תימשך מאות שנים בעתיד.‬
‫החל מהחודש הבא,‬
‫אתרום 95% מכל רווחיי‬ ‫למרכז המשאבים למבקשי מקלט…‬
‫- תרמו בקביעות -‬
‫לקרן בומי סהאט…‬
‫- תרמו כעת -‬
‫לקרן "ואן גירל"…‬
‫- חינוך הוא זכות -‬
‫ולהאנטר קרוס ולמשפחת קרוס‬ ‫עבור ניתוח מציל חיים.‬
‫- עזרו להאנטר -‬
‫תודה על התמיכה מכולכם.‬
‫היא כל כך חשובה לי.‬ ‫אבל, בבקשה, אל תכאבו את כאבי.‬
‫זה קטן עליי.‬
‫באהבה, בל.‬
‫נשיקה.‬
‫הפוסט קיבל 90 אלף לייקים.‬
‫אין לה סרטן בטחול.‬
‫את הבלונים הוורודים‬ ‫היא לקחה מהאהבה העצמית הרדיקלית שלי.‬
‫אם אחשוף אותה, יקשיבו לי.‬
‫חבל שלא עשיתי את זה…‬ ‫-אני לא יודע. אני לא חושב שזו את.‬
‫לא אכפת לי אם איראה קטנונית.‬ ‫אסור לה להמשיך לשקר, זה מסוכן מדי!‬
‫היי.‬
‫מילה? התקשרת אליי בטעות?‬
‫היי… אני כל כך…‬
‫אני כל כך מצטערת על אימא שלך…‬
‫הצטערתי לשמוע על הסרטנים שלך.‬
‫תודה. אני פשוט…‬
‫כנראה שאצטרך לפרוש מהמזווה השלם, אבל…‬
‫את עושה עבודה נהדרת בשטח.‬
‫מהם הסימפטומים שלך הפעם?‬
‫אולי אנסה שוב את שיטת הירש.‬
‫אולי אפילו אסע לקליניקה.‬ ‫אשמח שתייעצי לי בנושא, בעצם.‬
‫כן, אולי נוכל לנסוע יחד. נחלוק חדר.‬
‫כן, תוכלי לעזור לי עם החוקן.‬
‫אני לא יודעת.‬
‫אם תוציאי מעצמך את החרא, מה יישאר?‬
‫אולי כדאי שתלכי לשם בלי שום קשר.‬
‫שמעתי שהזרוע שלך פשוט…‬
‫מפוצצת.‬
‫זה מה שאומרים באינטרנט.‬
‫יש שרשור נורא ברדיט. ראית את הסרטון?‬
‫אנשים הם פשוט נוראים.‬
‫- חשבתי שכדאי שתראי את זה‬ ‫נשיקות, בל -‬
‫אם אתם טוענים שהאוכל אורגני‬ ‫וגובים מחירים בהתאם,‬
‫אנחנו אמורים לסמוך על כך‬ ‫שכל מה שמוגש כאן הוא אורגני.‬
‫זה פרסום מטעה ברמה של התיירקקות.‬
‫מילס, אולי רק…‬ ‫-אל תשתיק אותי!‬
‫הם הרעילו אותי, לעזאזל. זה בסדר מבחינתך?‬
‫אלוהים, הגוש הזה נורא.‬ ‫-היא צריכה לראות רופא מייד.‬
‫אימא שלה מתה מסרטן?‬ ‫-אדנותית דוחה.‬
‫היא זאת שדוחפת פרסום כוזב.‬
‫פריקים של אורגניות…‬ ‫-משפיענים דפוקים.‬
‫תתאפסי, ברצינות.‬
‫אימא שלה מתה מסרטן.‬
‫סרטן לא נותן לך זכות להתנהג בגסות.‬
‫אדנותית דוחה.‬ ‫-מגעילה.‬
‫הפסק לעקוב, לחסום, למחוק.‬ ‫-היא צריכה רופא.‬
‫תראו את הכלבה משתוללת בגלל המבורגר צמחוני.‬ ‫-קצת חסה זה לא מה ש…‬
‫נראה שהיא לא תחיה עוד הרבה זמן.‬ ‫-היא משוגעת.‬
‫היא ממש מאבדת את זה.‬
‫אלוהים. איזו פסיכית.‬ ‫-מביך. העולם לא יתגעגע אלייך.‬
‫שמעתי שהזרוע שלה מפוצצת באלה.‬ ‫הסרטן שלה יצא משליטה.‬
‫הסרטן בטח הגיע למוח שלה.‬ ‫-כמה אנשים היא תהרוג…‬
‫אבא?‬
‫אני פה!‬
‫הבית נדפק לגמרי.‬
‫המבנה עוד לא בן חמש שנים, חתיכת חרא.‬
‫אבא, תסתכל עלי.‬
‫אני מצטערת.‬
‫למה היא הקשיבה לי?‬
‫אני מצטערת.‬
‫אני מצטערת…‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-בואי הנה. מתוקה.‬
‫אני מצטערת.‬
‫למה היא הקשיבה?‬
‫אני לא רוצה למות.‬
‫אני בוחנת את זה בכל דרך‬
‫ובאופן אובייקטיבי,‬ ‫אני חושבת שהספר חזק יותר ללא עניין הסרטן.‬
‫הוא הרבה יותר מכיל ככה.‬
‫אין צורך להיות חולי סרטן‬ ‫כדי לרצות להיות בריאים.‬
‫נמאס לי מהסרטן. פשוט נשנה את הסיפור.‬
‫מותק, כשקראתי את הפוסט שלך, נשבר לי הלב.‬
‫הייתי צריכה להתקשר אלייך קודם.‬ ‫-כנראה.‬
‫זה פשוט הסתובב בתקופה האחרונה…‬ ‫לא יכולתי לשקר לכולם‬
‫ולומר שהכול בסדר, בזמן שהגוף שלי מותקף.‬
‫אני יודעת שהפוסט הזה משפיע על הספר.‬
‫אני יותר דואגת לך.‬
‫תודה, אבל באופן מעשי, מבחינת הנראות…‬
‫המתכונים לא ריפאו את הסרטן שלי.‬
‫אני יותר חולה מאי פעם, וזו בעיה.‬
‫לכן אני רוצה למחוק את כל עניין הסרטן.‬
‫פו, תבדקי אם הם מוכנים לקראתנו במערה?‬
‫לא, תני לה להישאר.‬
‫פו, אשמח לדעתך.‬
‫אולי נקרא לספר‬ ‫"המזווה השלם מאת המזווה השלם"?‬
‫אז נוריד את השם שלך?‬
‫בדיוק. כן.‬
‫אני לא צריכה את ענייני האגו.‬ ‫-תראי, בואי נזכור משהו.‬
‫אנחנו לא קונים ספרי בישול בגלל המתכונים.‬ ‫אנו קונים בגלל הסיפור.‬
‫ו"המזווה השלם" מספר סיפור‬
‫של שינוי ותקווה.‬
‫את אם חד-הורית צעירה שניצחה את הסרטן.‬
‫אבל לא ניצחתי אותו. הוא חזר.‬
‫טוב, ניצחת אותו במשך תקופה.‬
‫ועכשיו את נלחמת בו.‬
‫באופן הוליסטי ואמיץ.‬
‫הסיפור שלך לא נגמר וזה בסדר.‬
‫אפשר לומר את זה.‬
‫אנחנו מוכנים.‬
‫פגשו את בל גיבסון,‬ ‫מסיפורי ההצלחה הגדולים באוסטרליה.‬
‫זה מרגיש קצת עלוב, ג'ולס.‬
‫נכון, אבל זה רק בשבילנו,‬ ‫כדי שנצפה בזה שוב‬
‫ונעשה שיעורי בית, כמה שיפורים.‬
‫זו הכנה רגילה לריאיון‬ ‫ולשאלות שאת עשויה להישאל.‬
‫אוקיי. זה לא כאילו שלא התראיינתי.‬
‫אני יודעת, אבל לא מול עיתונאית חוקרת‬ ‫שרוצה למצוא לכלוך.‬
‫את מכירה אותם,‬ ‫הם רק נוברים ונוברים בלי הפסקה.‬
‫ג'ולס, מי זה? לא נפגשנו.‬
‫זה מייקל, חבר שלי.‬ ‫הוא בלש חובב, אוהב לחפש בגוגל.‬
‫היי, מה נשמע?‬
‫ביקשתי ממנו לאסוף כל בדל מידע אודותייך‬
‫וכל מה שזמין לעין הציבור.‬
‫זה לא מלחיץ בכלל.‬
‫אני יודעת. רצינו להתכונן היטב.‬
‫טוב, אז אני אשאל המון שאלות.‬
‫את לא תאהבי את חלק מהשאלות,‬ ‫אבל זה בסדר, רק אנחנו כאן.‬
‫אוקיי.‬
‫אנחנו נעזור לך להבין מה תרצי לומר.‬
‫האורות האלה ו…‬
‫יש למישהו נורופן?‬
‫פו, אפשר להביא נורופן לבל?‬
‫בבקשה, אם זו לא טרחה.‬ ‫-נתחיל עם הדברים הבסיסיים.‬
‫אוקיי…‬
‫הצבע האהוב עליי הוא כחול.‬
‫אני מזל מאזניים עם אופק גדי.‬
‫טוב, בת כמה את?‬ ‫-אהיה בת 26.‬
‫אז נולדת ב…‬
‫ב-8 באוקטובר 1988.‬
‫אז לא ב-1991?‬ ‫כי מייקל אומר שיש הבדלי גרסאות משונים.‬
‫אני יודעת.‬
‫מישהו טעה בפרסום פעם אחת‬ ‫ומאז זה פורסם שוב ושוב.‬
‫כן. אז גדלת בבריזבן.‬
‫נכון.‬ ‫-באיזה פרוור?‬
‫לא נוח לי.‬
‫אימא שלי עדיין גרה שם.‬
‫רציתי לשאול אותך על אימך, נטלי.‬
‫תודה. את יודעת, היא…‬
‫אם חד-הורית עם בעיות רפואיות משלה.‬
‫היא עשתה כמיטב יכולתה.‬
‫סבלת מהתעללות?‬
‫הרי ברחת מהבית בגיל 12.‬
‫לא אמרתי את זה.‬
‫מייקל מצא את זה בפייסבוק.‬
‫אני יכולה לראות את זה?‬ ‫-אלוהים, הכול מבולגן לגמרי. אז…‬
‫ברחת מהבית?‬
‫מה קרה?‬ ‫-את בסדר?‬
‫עברתי דירה.‬
‫זה שונה.‬
‫אבל בגיל 12. אלוהים, בל.‬
‫זה גיל צעיר מכדי להסתדר לבד.‬
‫קיבלנו את תוצאות בדיקת הדם.‬ ‫אנו לא מוצאים סיבה רפואית לכאבים בחזה‬
‫ולקוצר הנשימה שלך.‬
‫יש מישהו שיכול לקחת אותך הביתה?‬
‫נחזור רגע לאימא שלך,‬
‫אני רוצה לוודא. אז לא ברחת באמצע הלילה?‬
‫לא, ממש לא.‬
‫אימא הייתה במעגל דיכאוני.‬
‫הייתי צריכה להתרחק קצת.‬
‫איפה היית?‬
‫בבית החולים.‬ ‫הרופאים חושבים שאולי אזדקק לניתוח לב.‬
‫אימא, אני חולה.‬
‫את לא נראית חולה.‬
‫עם מי גרת?‬
‫את יודעת…‬ ‫בהתחלה חיפשתי חברות מבית הספר,‬
‫ואז עם הבוס שלי מהעבודה.‬
‫איך קראו לו, במידה ותישאלי?‬
‫לא. כבר נתתי לך את סיפור מקור הטראומה שלי.‬
‫סרטן מוח. את לא צריכה את זה.‬ ‫למה את רוצה את זה בכלל?‬
‫זה ממש מגעיל, אחרי שאמרתי שזה מחוץ לתחום.‬
‫זה לא חשוב או מעניין.‬ ‫-יכול להיות שתישאלי בקשר לזה.‬
‫זה רק פרט קטן‬ ‫מחלק אחר לגמרי של חיי הפרטיים, כאילו…‬
‫אני יותר מאשמח, כאילו… להסיט את הנושא ו…‬
‫"סליחה, זה לא רלוונטי למצבי הנוכחי",‬ ‫את יודעת.‬
‫בקשר לכל השאלות מהסוג הזה.‬
‫אנחנו נעצב את הסיפור, לא הם.‬
‫- פריטים שנבחרו -‬
‫- מחיקת 1400 פריטים -‬
‫כן, אני רק…‬
‫לא חושבת שזה יספיק מול הצהובונים,‬
‫אבל… כן, נמשיך הלאה.‬
‫אני…‬
‫לא רוצה להתנהג כמו מפונקת,‬ ‫אבל זה פנדול, לא נורופן.‬
‫ג'ולי?‬
‫בל רוצה ללכת.‬ ‫היא אומרת שהמיגרנה שלה מחמירה.‬
‫כן.‬
‫- היעד שלך כל כך קרוב! -‬
‫- כמעט הצלחנו, פיונה! עוד בקרוב!‬ ‫נשיקות, בל -‬
‫איך את מטפלת בזה?‬
‫במשחה שחורה.‬
‫כאן, כאן‬
‫ו… כאן.‬
‫הסרקומה שזיהיתי בזרוע הימנית שלך‬ ‫לפני חמש שנים‬
‫שלחה גרורות לבלוטות הלימפה.‬
‫הן בריאה הימנית שלך ובצלע,‬
‫בעצם העצה…‬
‫ובעצם הירך השמאלית.‬
‫אוקיי, אז… מה נעשה עכשיו?‬
‫אז זה…‬
‫הקרנות, כימותרפיה.‬
‫כאילו, אתה הבוס. אז אנחנו…‬
‫האם יש טיפולים ניסיוניים, אימונותרפיה…‬
‫לצערי, מילה לא עומדת בתנאים‬ ‫שיאפשרו לה את הטיפולים האלה.‬
‫למה?‬
‫היא הייתה יכולה לקבל אותם פעם.‬ ‫זה כבר לא המצב. אני מאוד מצטער.‬
‫מה זה אומר? מה, היא לא ראויה לניסוי?‬
‫היא בת 28.‬
‫המחלה התקדמה מדי.‬
‫אפנה אתכם למומחה טוב ברפואה מקילה בסביבתכם‬
‫ולמטפל.‬
‫ברור שעוד לא הגעת למצב הזה עדיין, אבל…‬
‫אולי תמצאי נחמה אם תהיי מוכנה.‬
‫כמה זמן עד שאגיע למצב הזה?‬
‫אני מנחש שתוך פחות משלושה חודשים.‬
‫אתה יודע מה, שיזדיינו שלושת החודשים האלה!‬ ‫הבת שלי פנתה אליך לעזרה ואתה תעזור לה!‬
‫אתם הרופאים, אתם יושבים פה ואתם כאילו…‬ ‫כאילו שאתם אלים, לעזאזל.‬
‫תהיה אל ותזיז איזה הר מסריח!‬ ‫-אבא, הוא לא יכול.‬
‫מה זה, תגיד לי?‬
‫אתה מעניש אותה‬ ‫בגלל שהיא לא הקשיבה לך קודם?‬
‫ג'ו.‬
‫זו הרפואה.‬
‫אין לה דעות אישיות.‬
‫לבת שלך יש סרטן מפושט ואני מצטער,‬
‫אבל הוא הורג אותה במהירות גדולה.‬
‫אני מצטער.‬
‫אם תוכל להציל אותה, בבקשה…‬
‫בבקשה, תציל אותה. בבקשה.‬ ‫-אבא.‬
‫היי.‬
‫תעשה משהו, לעזאזל!‬ ‫-הוא לא יכול.‬
‫זה בסדר.‬
‫-אני מצטער.‬
‫בואי נלך.‬
‫טוב, נדלג למלבורן.‬
‫טוב, קיבלת שבץ,‬
‫אובחנת כחולת סרטן‬ ‫ובאיזה בית חולים את נמצאת?‬
‫במרכז הסרטן פיטר מקאלום.‬
‫את חושבת שהאונקולוג שלך ישמח ל…‬
‫להיכלל בכמה כתבות או לפנות לתקשורת איתנו?‬
‫אני לא חושבת,‬ ‫בגלל שפרשתי מתוכנית הטיפול שלו.‬
‫הוא לא אהב את זה.‬ ‫הם ממש קנאים לטריטוריה שלהם.‬
‫טוב, זה בסדר. נוכל…‬
‫נוכל להשתמש במסמכים הרפואיים.‬
‫תוכלי להציג אותם בקלות?‬ ‫-בהחלט.‬
‫חלקם בבית של אימא שלי,‬ ‫אז ייקח לי רגע למצוא אותם.‬
‫היא אגרנית.‬
‫זה יהיה מעולה, אני מבטיחה. כן?‬
‫עשית עבודה נהדרת במכירה המוקדמת.‬ ‫יש כאן הרבה התרגשות.‬
‫תודה, ג'רמי. זה צעיף נחמד.‬
‫את נראית נפלא. אנחנו מחכים לקלייב?‬
‫לא, הוא במשחק כדורגל.‬
‫את יודעת, בנים וכדורגל. עדיף ככה.‬
‫החרדה החברתית שלו. והבן שלי אוהב את זה.‬
‫רק שנייה. אוקיי.‬ ‫-טוב, נתראה שם.‬
‫היי.‬ ‫-שלום.‬
‫אני מבטיחה לך,‬ ‫אני נשבעת שביקשתי שיורידו את השם שלי,‬
‫אבל הם לא הסכימו לשחרר אותי מהחוזה.‬
‫היי, תראי…‬
‫אל תדאגי.‬
‫אני רק באתי לראות אותך משקרת.‬
‫לחדר מלא באנשים.‬
‫ובשביל הקאנאפס המעולים.‬
‫היי. שלום. שלום לכולם.‬
‫שלום. ברוכים הבאים. בואו נתחיל בהצגה, טוב?‬
‫נהדר לראות את כולכם.‬
‫אני מתגעגעת אלייך.‬
‫למי שלא יודע, שמי ג'ולי גיבס.‬
‫אני מנהלת "לנטרן",‬ ‫תחום ספרי הלייף סטייל בפנגווין.‬
‫ואני רוצה לקבל בברכה לבמה‬ ‫את אשת השעה הצעירה.‬
‫היא אם.‬
‫היא שורדת סרטן.‬
‫היא יזמת.‬
‫ועכשיו היא סופרת.‬
‫בל גיבסון.‬
‫תודה. תודה רבה לכם.‬
‫וואו.‬
‫איזו זכות.‬
‫אני לא מאמינה שאני עומדת כאן מול כולכם.‬
‫אני רוצה להודות… לאימא שלי.‬
‫ולבן זוגי, קלייב.‬
‫ולבן היפהפה שלי.‬
‫וכמובן, לחברים הטובים שלי.‬
‫תמיד תמכתם בי.‬
‫יש לך סרטן מוח?‬
‫אני לא לוקחת את זה כמובן מאליו.‬
‫לא יכולתי לתת לרגע הזה לחלוף‬
‫מבלי לכבד‬
‫את חברתי והמנטורית שלי…‬
‫מילה.‬
‫לרוע המזל, היא לא יכלה להיות כאן הערב,‬
‫מסיבות שאני משוכנעת שכולכם מבינים.‬
‫אבל אני יודעת שהדבר סיפק לה נחמה, אז…‬
‫- איך מצאתי את השאגה שלי -‬
‫אני לא לבד. ואני לא שבורה.‬
‫מותר לי להרים את הקול ולתפוס מקום.‬
‫- מילה בלייק -‬
‫אני חזקה יותר משאני יודעת.‬
‫אז תיזהר עולם, ושמע אותי שואגת.‬
‫נהגתי לנשוך שפתיים.‬
‫ולעצור את הנשימה.‬ ‫-ולעצור את הנשימה.‬
‫פחדתי להכות גלים ולעשות בלגן.‬ ‫-פחדתי להכות גלים ולעשות בלגן.‬
‫נתתי לך לדחוף…‬ ‫-נתתי לך לדחוף אותי מעבר לנקודת השבירה.‬
‫לא האמנתי בדבר.‬ ‫-לא האמנתי בדבר.‬
‫אז האמנתי בכול.‬ ‫-אז האמנתי בכול.‬
‫"דרכתם עליי אבל קמתי‬ ‫תתכוננו, כי נמאס לי‬
‫"אני רואה הכול, אני רואה עכשיו‬
‫"יש לי את עין הנמר, לוחמת‬
‫"אני רוקדת באש כי אני אלופה‬
‫"ואתם תשמעו אותי שואגת‬
‫"חזק יותר, חזק יותר מאריה‬
‫"כי אני אלופה‬
‫"ואתם תשמעו אותי שואגת"‬
‫וואו!‬
‫תודה.‬
‫היי, מילי.‬
‫מה את רוצה שאעשה? רק תגידי לי.‬
‫אעשה כל מה שתרצי.‬
‫אני רוצה להרוס אותה.‬
‫אוקיי.‬
‫רגע, אני לא יודעת אם אני מתכוונת לזה. חכי.‬
‫ארלו הביא חתלתולה הביתה.‬
‫באמת?‬
‫איך קוראים לה?‬
‫לילה פאולר.‬
‫כי היא יפהפייה וקצת מרושעת.‬
‫יש לה פרצוף מעולה.‬
‫את צריכה לבוא לראות אותה.‬
‫כן…‬
‫אני אשמח.‬
‫מה בקשר לבל?‬
‫את אומרת שאת לא רוצה שאפנה לתקשורת, או…‬
‫את יודעת מה את צריכה לעשות.‬
‫אני לא רוצה לחשוב על זה יותר.‬
‫איך את מרגישה, מותק?‬
‫עייפה.‬
‫כל התרופות.‬
‫חלומות מטורפים.‬
‫אני אראה אותך ממש בקרוב.‬
‫אוקיי.‬
‫ניסיתי להזמין טיסה כמה פעמים, אבל…‬
‫אני לא רוצה לראות אותה ככה.‬
‫אני יודעת שזה אנוכי‬ ‫ובטח אתחרט על זה בהמשך, אבל…‬
‫את מפחדת.‬
‫לך תזדיין, אתה מפחד.‬
‫אני עושה במכנסיים.‬
‫גבר!‬
‫אני נכנס!‬
‫זה מלוסי?‬ ‫-כן.‬
‫מתי היא חוזרת?‬
‫אני לא יודע.‬
‫תשאל את אינסטגרם.‬
‫זה נראה נחמד.‬
‫טלאים.‬
‫אני אשמח לטלה.‬
‫תקשיב, גבר.‬
‫לא יכולתי שלא להבחין‬ ‫שלא הגשת כתבה כבר כמה שבועות.‬
‫נעשה שם קצת מוזר עם המבוגרים.‬
‫הגשתי כתבה אתמול. פעמיים.‬
‫כתבה טובה. הייתי צריך להבהיר.‬
‫אולי אקח קצת חופש.‬ ‫-כן, זה לא רעיון רע.‬
‫אוכל לספר לך‬ ‫על המתנה המאוד מתחשבת שקניתי לך?‬
‫רוטב חריף לחביתה שלי?‬
‫הבאתי לך רוטב חריף לחביתה שלך.‬ ‫כן, זה נכון.‬
‫אבל גם… רק רגע.‬
‫הסתכלתי באלה ו…‬
‫קסרולים.‬ ‫-קסרולים?‬
‫קסרולים. שאנל אמרה‬ ‫שבל לא נתנה את האוכל הקפוא‬
‫לילד המסכן עם הסרטן. נכון?‬
‫אתה חושב שהיא העבירה כסף מזומן‬ ‫לקרנות צדקה נטולות פנים?‬
‫הונאת צדקה.‬
‫זה יכול לעבור בדיקה משפטית.‬ ‫זה יכול לעבור בדיקה משפטית מטורפת.‬
‫"החודש,‬ ‫מאה אחוז ממכירות אפליקציית המזווה השלם‬
‫"יועברו להאנטר ולטיפול מציל החיים שלו."‬
‫האשטאג "חברים לסרטן מוח".‬
‫מאה אחוז מהמכירות.‬
‫לא תהיה לך תקורה החודש, בל.‬ ‫-איזו נדיבות.‬
‫איזו מלאכית.‬
‫לא נדבר על הבריאות שלה.‬ ‫-אפילו לא ברמז. ללא הכפשות.‬
‫אני טוב מאוד. חבק אותי.‬
‫הונאת צדקה.‬
‫איפה המפתחות שלי?‬
‫אני אקח את זה לדרך.‬ ‫-כן. תן לי כתובת.‬
‫אז מה אוכל לספר לך על בל?‬ ‫-כמה זמן את מכירה אותה?‬
‫נפגשנו בבית החולים, בערך לפני שנה.‬
‫מתי התחלתן לעבוד יחד?‬
‫לא הייתי אומרת שאנו עובדות יחד.‬ ‫היא הציעה לגייס כסף לניתוח של האנטר.‬
‫יש לה פלטפורמה באינטרנט.‬
‫זה נדיב מצידה.‬ ‫-כן, זה מדהים.‬
‫סליחה, אני לא מבין. מה העניין פה?‬
‫האריס, תחזיר את זה!‬
‫האריס, תפסיק! האריס, תחזיר את זה!‬
‫תחזיר את זה!‬
‫אוקיי. בסדר. קדימה, הולכים להתקלח.‬
‫קח את הזמן.‬
‫הוא תמיד לוקח את הדברים שלי.‬ ‫-טוב, תירגע. קדימה.‬
‫יש מנתח מוח בשם טדי מק. שמעת עליו?‬
‫לא.‬ ‫-הוא מופיע בטלוויזיה. הוא מקבל כל מקרה‬
‫שרופאים אחרים לא יקבלו, במחיר מסוים.‬ ‫60 אלף לפני הניתוח, והחצי השני אחריו.‬
‫זה הרבה.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫אני לא עובדת. אני מטפלת במשרה מלאה.‬ ‫הטיפולים בבתי החולים הם…‬
‫אני לא יודעת מה סופר לך על בל,‬
‫אבל זה לא יכול להיות רחוק יותר מהאמת.‬
‫ללא עזרתה בגיוס כספים להאנטר, אנחנו…‬
‫הכסף הזה…‬
‫הוא בחשבון שלך?‬
‫לא, בגלל שלא קבענו את הניתוח עדיין.‬
‫הסכמנו שהכסף ישומש למטרה זו, אז…‬
‫לא.‬
‫בל לא שילמה למשפחה הזאת שום דבר.‬
‫לעזאזל.‬
‫טוב, יצרתי קשר עם המועצה לצרכנות.‬
‫המזווה השלם לא רשום כקרן גיוס כספים.‬ ‫היא יכולה לעמוד בפני האשמה פלילית.‬
‫נתראה במשרד.‬ ‫-זה נעשה מרגש.‬
‫- חתימה על הספר היום!‬ ‫המזווה השלם -‬
‫- בל -‬
‫- כשאובחנתי כחולת סרטן, חשבתי שזו אשמתי -‬
‫לראשונה במסעי עם הסרטן…‬
‫אני חולה מאוד.‬
‫לו הייתה לי אפשרות,‬
‫הייתי חוזרת לרפואה הקונבנציונלית.‬
‫אבל אין לי אפשרות כזו.‬
‫כשאובחנתי כחולת סרטן,‬
‫חשבתי שזו אשמתי.‬
‫זה לא היה נכון.‬
‫חשבתי שאני אוכל לרפא את עצמי.‬
‫זה לא היה נכון.‬
‫חשבתי שאוכל להיות שלמה באמצעות התזונה‬
‫ובכך שאקשיב לאינסטינקטים שלי.‬
‫אבל טעיתי.‬
‫ואני מצטערת שלא הייתי כנה איתכם.‬
‫לא הייתי כנה עם עצמי.‬
‫את תצליחי, מילה!‬ ‫-הרגת את אימא שלך.‬
‫כמה אנשים מתו בגללך?‬ ‫-תישארי חזקה.‬
‫צרי איתי קשר מיידית.‬ ‫לדעתי נתת לאנרגייה שלילית להיכנס.‬
‫אוהבת אותך, מילה.‬ ‫-תילחמי.‬
‫יש לי הילר באינדונזיה…‬
‫שלום?‬
‫אני פה.‬
‫לעזאזל.‬
‫את באמבטיה.‬
‫רצית שאקפוץ פנימה?‬
‫את יכולה לנסות.‬
‫ארלו וג'ו.‬
‫סיפור אהבה לדורות.‬
‫היי, את זוכרת את כיתה א'?‬
‫ביום שעשיתי פיפי במכנסיים.‬
‫וזה הרטיב את כל יומן שיעורי הבית שלך.‬
‫אלוהים, כולם צחקו עליי.‬
‫ואת צעקת עליהם.‬
‫היית חסרת פחד.‬
‫בגיל חמש.‬
‫את עדיין כזאת.‬
‫אני כל כך מפחדת.‬
‫מותק…‬
‫היי.‬
‫לאיפה הגעת?‬ ‫-לדף עם הקפל.‬
‫"לג'סיקה וייקפילד עלה רעיון מבריק.‬
‫"כל שג'סיקה זכרה‬
‫"הוא שאליזבת תמיד האפילה עליה‬ ‫בכל הקשור למתן מתנות.‬
‫"זה לא שלג'סיקה לא היו רעיונות טובים.‬
‫"פשוט היה כל כך קשה להתחרות באליזבת.‬
‫"'ליז הייתה מושלמת בכול',‬ ‫ג'סיקה חשבה ונאנחה.‬
‫"והיא הייתה מאורגנת…"‬
‫"גברת גיבסון,‬
‫"מצורפת רשימה של 21 שאלות.‬
‫"נבקש את תגובתך עד מחר ב-14:00.‬
‫"אחת: אמרת שחלק גדול‬ ‫מרווחי החברה נתרמים לצדקה.‬
‫"אילו קרנות קיבלו תמיכה מהמזווה השלם?‬
‫"שתיים: האם תוכלי לספק קבלות מס?‬
‫"שלוש: מדוע לא העברת‬
‫"את התרומות אותן הבטחת באופן פומבי‬
‫"למרכז המשאבים למבקשי מקלט,‬
‫"לקרן הלידות, לוואן גירל,‬
‫"לפרויקט 2H…"‬
‫למשפחת קרוס.‬ ‫-"למשפחת קרוס,‬
‫"לקרן בומי סהאט, למשפחת שוורץ…"‬
‫- המון סיבות לענווה והודיה -‬
‫"ארבע:‬
‫"אם ארגונים אלה מעולם לא קיבלו כספים,‬
‫"אז לאילו מטרות נעשה שימוש בכסף?"‬
‫"חמש: האם תוכלי לאשר בזריזות‬
‫"באיזה מוסד אובחנת כחולת סרטן?"‬
‫"שש: באיזה שלב היה הסרטן כשאובחן?"‬
‫"שבע: מה הייתה האבחנה המדויקת?"‬
‫- בקשה למידע‬ ‫עיתון אייג' -‬
‫"שמונה: האם עברת הקרנות וכימותרפיה?"‬
‫"תשע: באיזה מקום?"‬
‫"עשר: מה מצבו הנוכחי של הסרטן שלך?"‬
‫"אחת עשרה: בת כמה את?"‬
‫"שתים עשרה: תוכלי לאשר את שמך המלא, שכן…"‬
‫"שלוש עשרה: האם תספקי מידע‬ ‫על בית החולים האחרון בו ביקרת?"‬
‫"שש עשרה: שמות הרופאים…"‬
‫"אילו טיפולים…"‬
‫"שמונה עשרה:"‬ ‫-…"את עוברת?"‬
‫"אם תרמת לארגונים אחרים…"‬
‫"תוכלי לספק לנו עותק מתיקך הרפואי?‬
‫"במידה ולא, האם תיתני לנו רשות‬
‫"ליצור קשר עם רופאך הנוכחי‬
‫"כדי לוודא מהו מצבך הרפואי?"‬
‫"אנו מצפים לשמוע ממך."‬
‫בום.‬
‫פאק!‬
‫תרגום כתוביות: גיא ברדך‬