ПРОТЯГОМ СТОЛІТТЯ НА ОЛІМПІЙСЬКИХ ІГРАХ
У ТУРНІРІ З БАСКЕТБОЛУ СЕРЕД ЧОЛОВІКІВ
ПАНУВАЛИ АМЕРИКАНЦІ.
НА ПОЧАТОК 2024 РОКУ США ВИГРАЛИ ЗОЛОТО СІМ РАЗІВ ІЗ ОСТАННІХ ВОСЬМИ.
США, як і очікувалося, виграли золото.
- Легка перемога Сполучених Штатів. - Знову золото в США. Вони непереможні.
АЛЕ В ОСТАННІ 30 РОКІВ РЕШТА СВІТУ ВПЕВНЕНО ЇХ НАЗДОГАНЯЛА.
Це нова ера олімпійського баскетболу.
Це свято для решти баскетбольного світу.
СЬОГОДНІ БАГАТО ХТО З НАЙКРАЩИХ ГРАВЦІВ НАРОДИВСЯ НЕ В США.
ЗОКРЕМА, ОСТАННІ ШІСТЬ НОСІЇВ ТИТУЛУ НАЙКРАЩОГО ГРАВЦЯ НБА.
- Йокич кидає… Молодець! - Що, серйозно?
Адетокунбо кидає м'яч!
Шей Ґілджес- Александер!
Ця гра вже не лише американська.
Вітаємо на Кубку світу ФІБА з баскетболу.
Минулого року ми програли Кубок світу, і це було жахливо.
І Німеччині це вдалося! Вони приголомшили Сполучені Штати!
Ми дивилися Кубок світу з баскетболу, і саме тоді почалася ця розмова.
Чи ми взагалі досі фаворити? Коли на майданчику 12 хлопців
з написом США на формі, ніхто не має їх перемогти.
ВЛІТКУ 2024 РОКУ ВПЕРШЕ В ІСТОРІЇ
ГОЛОВНІ ПРЕТЕНДЕНТИ ДАЛИ ДОЗВІЛ НА ЗЙОМКИ ЗА ЛАШТУНКАМИ
ОЛІМПІАДИ В ПАРИЖІ-2024.
Інтерес до цього баскетбольного турніру зашкалює.
У повітрі відчувається збудження, інший рівень інтенсивності.
Зараз цікавий період для баскетболу. Є три,
чотири, п'ять команд - претендентів. Що навіть важливіше - три, чотири,
п'ять команд вірять, що можуть перемогти.
Чоловіча збірна США чотири рази поспіль виборола олімпійське золото.
Ми досі найкращі. Є момент - використовуй,
або ми виведемо іншого гравця з Залу слави.
Дідько! Який ж він молодчина!
Каррі!
В Ен-Бе-А останні найкращі гравці - баскетболісти з-за кордону.
Побитися з ними трохи, нехай нервують…
Баскетбол у Сербії приносив людям радість у погані часи.
- Богданович… Кидок здалеку… Вдалий! - Баскетбол у нас в крові. Коли ти
маленький, усі тобі кажуть, що ми найкращі в баскетболі.
Хто найкращий?
І після таких успіхів ти починаєш у це вірити.
Ми не боїмося Сполучених Штатів.
У Канади є національний спорт. Це хокей. Але вони виховують гравців.
Це найкраща збірна США від часів Команди мрії.
Ми можемо виставити будь-яких десять гравців і матимемо шанс перемогти.
Я граю за своє життя!
Наших гравців два рази поспіль обирали першими на драфті.
Францію дедалі більше починають цінувати.
Ми вже не та команда, якою були! Нічого не виходить!
Аякжеж, ми хочемо олімпійське золото!
Такий шанс буває раз у житті. Не можна його гаяти.
Від нас залежить, чи ми витримаємо цей тиск.
Вембаньяма. Два очки. Фурньє. Бомба!
У баскетболі завжди треба пройти через США.
Світ тебе наздоганяє. Ти не хочеш бути командою,
яку наздоганяють.
Ми ставимося до них як до найкращих команд у світі.
Це була божевільня.
Ми мусимо бути на цьому рівні, якщо хочемо грати якнайкраще.
Будьмо.
Усі вони небезпечні. А коли хтось нам загрожує - ви знаєте,
що тоді буває.
Картер! З середини!
ЗОЛОТИЙ МАЙДАНЧИК
ЛАС-ВЕГАС, НЕВАДА
50-РІЧЧЯ ЗБІРНОЇ США З БАСКЕТБОЛУ
Усе добре. М'яч, м'яч.
Гей, Буку! Гей, Буку! Твою матір!
Ейс, Броне! Ейс, Броне!
Забивай, ну ж бо!
Відколи я в збірній США, ми говоримо про те,
який це тиск, коли ти вдягаєш форму,
на показовому чи звичайному матчі. Ми не можемо програти чи ледь виграти,
і це змушує ставати кращим гравцем,
кращою людиною.
Знизу, знизу! Так.
Теоретично ця команда може змагатися з будь-якою
з попередніх олімпійських збірних.
Пасуй, Джоелю. Ти каттер, я кутовий.
Дриблінг і пас. Не зволікайте.
Усі мої друзі-тренери сміються:
- "Тренувати збірну США - найневдячніша робота
в спорті". Ти просто мусиш виграти.
Якщо виграв - усім начхати,
якщо програв - ти невдаха.
Давайте, давайте!
Ми хочемо потрапити сюди. Якщо ти в куті, Енте, і я кидаю з цього боку,
ми мусимо бігти назад до штрафної. Ми отримаємо три додаткових
володіння у грі. Гаразд. Наступна група.
Так, усе гаразд. Стривай. Давай!
Цей склад - я його сприймаю як три шари. Є досвідчені хлопці,
чия репутація залізобетонна, і є хлопці в розквіті сил.
Давай, Стефе, давай, Стефе.
І є молодші хлопці. І всі три групи мають бути представлені.
Уперед!
Зробімо для них групу, щоб вони спілкувалися,
почали формувати стосунки, зав'язувати контакти.
Обережно! Я візьму, я візьму.
- Ти хочеш до Індіани? Та годі. - Може, і хочу. Жартую!
- Ніколи в житті. Краще на пенсію. - Та годі тобі!
Так нечесно. Наступного разу, як будете в Індіані, повечеряємо, потусимо в мене.
- Нащо? - Ні, дякую.
- Треба ж хоч вийти з готелю. - Я приїду до тебе. Прийду до тебе в гості.
Так, приходь до мене.
Давай.
Мені цікаво, як Стів Керр впорається з усіма
цими зірками. Бо це команда, до непристойності багата на зірок.
- Рви, рви! Давай! З дороги! - Леброн Джеймс. Йому
виповниться сорок наприкінці цього року.
Леброн Джеймс! Історичний кидок.
Рекорд Ен-Бе-А з результативності
- віднині належить Леброну Джеймсу. - Його готовність вийти на майданчик і
сказати "Я у грі" - це потужна заява. Він хоче показати молодшим хлопцям, що таке
бути золотим медалістом, що треба для того, щоб бути послом, бути зіркою.
Не стій тут. Це моя роль. Ти маєш підбирати решту.
Тобто тут, там або там. Саме так.
Пішов! Пішов!
Ентоні Едвардс - одна з наших молодих зірок.
- І Едвардс робить ривок до кільця! - Ентоні єдиний у своєму роді.
Те, що він гратиме з Кевіном Дюрантом, своїм кумиром з дитинства,
це щось особливе.
На що ти чекаєш із найбільшим нетерпінням?
Грати з Дюрантом.
Це єдине, на що я чекаю.
Він настільки для тебе важливий?
Так, він мій улюблений гравець. Я хочу побачити олімпійського Дюранта.
На початок цих Ігор у Кевіна три золоті медалі. Він хоче четверту,
що підійме його на вершину чоловічого баскетболу як єдиного володаря
чотирьох золотих медалей. І це ще не все.
Він також хоче стати найефективнішим баскетболістом
серед і чоловіків, і жінок.
Усі в команді на різних етапах кар'єри. Є Ент, молодий хлопець,
це його перша олімпіада. Для Стефа також, але йому 36.
Стеф Каррі - найкращий з усіх, хто коли-небудь кидав м'яч у кошик.
Три секунди! Каррі заробляє три очки!
- Три очки! - Який кидок!
Це моя перша Олімпіада, і це якраз вчасно,
бо збірна США прагне повернути собі домінуючу
позицію. Коли ми приїхали до Вегаса, усі дивилися на це серйозно,
усі хотіли ефективно використати кожний день.
Ми змагалися, розважалися, розмовляли.
Я перехоплю!
Хлопцям подобається, зокрема, грати з тими, хто був їхніми суперниками,
об'єднувати сили й ділитися відповідальністю,
яку вони звикли нести самотужки.
- Бачиш, вони про тебе забули. - Кевін, Бук, Бам…
- Брате… - Усе гаразд.
Слухай, у тебе такий талант. Ти загородка. Ти всіх змітаєш. Коли це
перейде у підбирання? Коли ти перехопиш м'яча, і - бум! Кидок.
- Так. Так. - Мій тренер мене теж із цим дістає.
Так, бо для тебе це наступний крок. Минуого року ти зробив такий стрибок від
початку тренувань до Кубка світу, і це окупилося. Ти став одним із найкращих
гравців у Лізі. Це наступний крок. Я бачу, як тренується Леброн. Я ніколи не бачив,
щоб він так старанно тренувався. Я дивлюся і думаю "Боже!" І Стеф, яка в них
обох силова гра. Для тебе це наступний крок. Ти мусиш перейти на новий рівень,
але потрібно відпрацювати ці нудні дрібниці.
Так. Так. Так. Звісно. Так, так. Так. Так. Так. Звісно.
Я розумію. Я цим займуся.
- Користуйся своїм тілом. - Усе зроблю.
Погляньте на себе. Половина з вас уже в Залі слави.
Якби ви зараз закінчили кар'єру, половина команди була б у Залі слави.
А друга половина туди потрапить. Дванадцятеро героїв Залу слави.
Але, як сказав Ґрант, на це потрібен час.
Тож ми можемо зараз просто забути про Ен-Бе-А? Тут нікому не платять.
Ми тут з єдиної причини: щоб виграти. Ми хочемо золоті медалі,
і ми хочемо грати разом. Отже, можливо,
ви навіть пропустите пару матчів. Я не знаю, як все складеться.
Важко випустити 12 людей на майданчик за сорок хвилин.
Кілька людей мені казали: "Це як Команда мрії у дев'яносто другому".
Дехто з вас тоді вже народився. Леброне,
ти. Стеф. Та команда змінила баскетбол,
показала світові нашу гру.
Команда мрії була найкращою командою серед усіх видів спорту.
Найдивовижніше в ній те, що її породило, що її створило.
- Ніхто не чекав такої напруги. - Програш на Олімпіаді 1988-го року,
коли збірна США програла СРСР і Арвідасу Сабонісу. Наша традиційна модель, коли
гравці-аматори, студенти представляли Сполучені Штати, вже не годилася.
Питання національної гордості, ганьба для баскетболу США. Це наше. Ми його
створили. Ми - зразок. Після Сеулу ми вирішили: "Так більше не можна. Ми не
можемо так програвати". Але Збірна США більше не могла перемагати. Що робити? І
раптом вирішили: "Добре, зробимо комітети, зробимо групи, вивчимо
питання. Треба щось робити".
Отже, до 1992-го року, коли складалася ця команда,
до неї намагалися включити всіх найкращих гравців Ен-Бе-А.
На пресконференції на відкритті в Барселоні Чарльза Барклі спитали:
"Що ви знаєте про Анголу?", і Чарльз сказав дослівно наступне…
Я нічого не знаю про Анголу, але нехай начувається.
Усім командам треба було начуватися. І це було як знак пошани,
що всім треба їх боятися. Як треба боятися "Бітлз",
"Стоунз", "Джексон Файв". Треба начуватися.
Гравці всього світу бачили своїх кумирів. Вони могли їх торкнутися.
Вони могли почути про них історії. Могли якось із ними взаємодіяти.
Це зробило ігри відкритими для всіх.
- Грати проти Команди мрії - це мотивувало збірні.
Я тільки почав грати в баскетбол на початку
дев'яностих. Я був вболівальником,
але олімпіада все для мене змінила.
Вона збільшила популярність
баскетболу в Європі.
Команда мрії мала на мене величезний вплив.
У десять років я пішов на матч у Монако. Вони грали з Французькою збірною.
Після цього я захотів потрапити до Ен-Бе-А. Це стало моєю мрією.
Інші команди наздоганяли. Вони були дедалі ближче.
СВІТ НАЗДОГАНЯЄ КОМАНДУ МРІЇ
У дев'яносто шостому вони були ближче. У двотисячному ще ближче.
Золото в Аргентини, срібло в Італії, бронза в США,
але ця гра увійде до анналів.
Це було справжнє баскетбольне цунамі,
що провістило зміни в розкладі баскетбольних сил у світі.
У 2004-му ми привезли бронзу з Афін. Це було велике розчарування.
МИЛЬНА БУЛЬБАШКА США ЛОПНУЛА
Американці назвали це катастрофою, а люди, яким не байдужий баскетбол,
початком ери просвіти.
Це була катастрофа, але вона допомогла нам зрозуміти,
наскільки кращими стали гра і гравці.
Поки ми дивилися на свою збірну США, решта світу дивилася на своїх гравців.
Отже, вони відвойовували ґрунт і сіяли це насіння у своїх країнах. І те,
що ми бачимо зараз, проросло з цього насіння.
Нікола Йокич із неймовірним пасом…
Розвертається, кидає… Шей досилає м'яч у кошик і влучає!
Намагається відповісти… У нього забирають м'яч!
Вогонь, іскри, полум'я - усе як у 1992-му році. Усе це. Достеменно.
З погляду американського баскетболу лякає те,
що коли ми дивимося на першу п'ятірку гравців Ен-Бе-А, як на мене,
Йокич - абсолютний чемпіон. Лука. Янніс. Шей ҐІЛДжес-Александер - канадець.
Коли найкращий гравець світу буде з Америки?
Давай сам, давай сам, давай сам. Так, так, так.
Напередодні цієї Олімпіади до чоловічої збірної багато питань, так? Щодо того,
як усе буде. Бо на Кубку світу в Манілі Сполучені
Штати не отримали медалі, і це був шок.
Участь у Кубку світу - це доволі серйозно.
Деякі країни намагаються використати цю можливість, щоб потрапити на Олімпіаду.
Щодо США, це важливо - зайняти якесь місце.
Пам'ятаю, як дивилися кубок світу. Тренером був Стів Керр.
У збірній США було багато нових гравців.
Хоча не всі гравці там ті, кого ми побачимо в олімпійській команда,
але це одні з найкращих молодих талантів Ен-Бе-А.
Ці команди прийшли, сповнені надій.
Канада в першій четвірці вперше в історії.
Це позитивний фактор.
Це було дивне відчуття, коли я на це дивився. Для всіх, хто представляє нашу
країну, хоч на Олімпіаді. хоч на Кубку світу, програвати - не варіант.
І знову гарний кидок Шея ҐІЛДжес-Александера.
І канадські вболівальники почали святкувати.
Якщо взяти Команду мрії, ті, хто з ними грав, їх боялися.
Тепер це змінилося. Фактору страху більше немає.
Так, це сталося. Канадці вибороли місце на п'єдесталі.
Вони виграли матч за третє місце в США
у Битві Америк.
Коли вони програли бронзу Канаді, посівши четверте місце, почалися розмови.
Постійно обговорювалася тема: "Ми що, вже не
фаворити?"
Мабуть, Сполучені Штати роками сприймали
це як належне, що, відколи країну почали представляти
гравці Ен-Бе-А, перемога буде легкою.
Цікаво, як у баскетболі є ця циклічність. Попри наші успіхи,
ми не можемо домінувати над усіма. Потрібен виклик,
щоб була мотивація скласти команду з таких хлопців, як Дюрант, Леброн, Стеф.
"Це треба виправити".
Цікаво,
що після нашої поразки минулого літа на Кубку світу Леброн та інші заговорили
про те, що хочуть брати в цьому участь.
Цього літа ми увійдемо в історію. Я дуже радий
Це буде неймовірне літо. Це точно.
Я знаю, що ми всі так почувалися. Брон першим надіслав повідомлення.
Я вечеряв у місті, коли його отримав.
"Що ти думаєш про наступне літо?" І я відповів: "Зараз, якщо мене спитають,
я цілком за".
Я отримав СМС від Брона. Він не грав років 12.
Стеф вперше на Олімпіаді. Усі хочуть до Парижа.
Я сказав: "Ну звісно ж".
До мене не дійшло, поки я не отримав форму. Це все насправді.
Я добре представлятиму свою країну і отримаю це золото. У мене його немає,
і я його хочу.
Є кілька імен, які увійшли туди майже автоматично.
Леброн Джеймс, Стеф Каррі,
Кевін Дюрант. Головне в Олімпіаді-2024 - те,
що ніхто не сказав "ні". Ніхто не відмовляється від Парижа.
Бо навіть якщо сам гравець не хоче їхати,
його дружина або дівчина хоче.
Отже, всі погодилися.
З першого моменту, коли ми почали розмовляти в груповому
чаті, усі писали: "Кажуть, інші країни нас наздоганяють.
Що ж, подивимось".
Коли дивишся на їхні резюме, на те, чого ці хлопці досягли в Лізі,
і все це викладаєш на папері - це ж здуріти
можна. Я очікую від команди лише золота. Я хочу виграти з перевагою в 40 очок,
якомога більше, але знаю,
що не завжди буде так. Це не та гра.
Я поважаю інші команди, які стали кращими,
але я просто хочу отримати цю медаль.
Крок назад. Гарний пас, Броне.
Головне питання перед тим, як ми попрямуємо до Парижа,
"Чи цього достатньо?"
Усі чекають, що вони "витруть ними підлогу".
Так і буде в першій парі матчів. Чи я вважаю,
що так буде і далі, на груповій стадії і в медальному раунді?
Ні. Інші команди для цього занадто хороші.
Там забагато хороших гравців.
Розрив зменшився. Сподіваюся, моїх гравців це бентежить, бо виклик, який
- чекає на них у Парижі, буде складним. - Давай.
Це хороший перший день. Ми ставатимемо кращими щодня. Ви знайдете впевненість у
собі, і незабаром усе піде як по маслу. Просто працюватимемо щодня. Ми закінчимо
вільними кидками й пасами. Молодці, хлопці.
- Молодці, молодці! - Золото! Один-два-три.
Чи виправдають червоно-біло-блакитні високі сподівання?
Такі очікування виправдані…
Світ більше не тремтить перед нами. Вони нас вже не бояться.
- Так. - Будь-що, крім золотої медалі,
сприйматиметься як поразка.
Є лише одна мета - золото. Єдина мета, єдине завдання, єдине, що всіх влаштує.
У світі немає більшого фаната баскетболу і людини,
яка більше підтримує баскетбол у США.
Тож дозвольте вам представити нашого особливого гостя.
Як ваші справи?
Я хотів сюди прийти, звісно,
щоб проводити наших майбутніх золотих медалістів. Є багато речей,
які роблять Америку видатною. І ніщо її не репрезентує так яскраво,
як баскетбол. Спробуйте тільки не виграти!
Іноді мене звинувачували в тому,
що я цікавлюся подіями поза нашими кордонами
й нагадую, що ми пов'язані з усіма,
що Америка має бути партнером, а не диктувати світу умови.
Але коли йдеться про баскетбол…
…я щоразу очікую від США тільки "золото". Так, якщо вони отримають срібло,
це буде жах і ганьба. Це для протоколу.
Я не думав, що… А як щодо цього хлопчини? Теж трохи вміє грати?
- Так, трішечки. - А?
Краще не чіпайте мене. Я - істина.
- Він каже, що він - істина. - Я справжній.
Так?
Наш Ді знає.
- Мабуть, так. - Але він крутий. Він набирає 50 очок у
кожній грі. Нехай радіє, що мій зріст не три метри.
У вас два гравці по два метри десять, і все одно вони набирають очки.
Стоп, стоп, не кажіть так.
Ні, я просто кажу, що їх троє… Так, бо в них є Наз Рейд.
- Троє по два десять. - Я віддаю йому належне. Я так і сказав.
Так, він це сказав. Я пам'ятаю.
Ну гаразд.
Леброне!
- Іди сюди, друзяко. - Ви всі наїжджаєте на цього молодого
чоловіка? Бо він щойно сказав, що він - істина…
Правда, лише правда і нічого, крім правди. Так він сказав?
Так.
Ви йому розкажіть усе в контексті. Ви його спитали,
що він думає про цього юнака, він сказав, що я окей.
А я кажу: "Я - істина,". Ось як було.
Нічого поганого тут немає.
- Бачите? - Нічого поганого.
Усе правильно.
Так, він - істина.
- Треба мати цей апломб. - Правда, правда. Він не бреше.
Він не бреше.
- Він не бреше. - Він не бреше.
Гей, Різе, це що там таке? Полуничний лимонад?
Марк каже, що це "Ширлі Темпл".
- Там є алкоголь. - Ні.
Ні.
Я оце візьму.
Молодець. Так тримати, хлопче.
Так.
Старші хлопці всі кажуть "Ні!"
У нас безумовно найкращі гравці, але їх треба згуртувати в команду.
Конкуренція серйозна. Не факт, що ми переможемо.
БЕЛГРАД, СЕРБІЯ
Руки!
Не треба нічого перебільшувати,
але аргументи такі, що це найважчий турнір,
найважча Олімпіада.
Грайте, як ми тренувалися.
Таким чином будується впевненість.
Це дуже важливі речі.
ТОРОНТО, КАНАДА
Добре! Гарний тиск на м'яч! Так, так!
Нема легких суперників. Дивишся на команди,
і в усіх є суперзірки. Є групи, які були разом багато років.
Ми гратимемо з Францією у Франції. Ми гратимемо з США, з Сербією, тощо, тощо.
Ми не боїмося. Ми з нетерпінням чекаємо на цей виклик.
Ніхто в цьому турнірі не може грати так, як можемо грати ми.
Не можу виділити якусь одну команду, але у Франції є неймовірна стабільність,
є тренер Коллє, і вони грають у себе вдома.
ПАРИЖ, ФРАНЦІЯ
Чи може олімпіада у Франції стати поворотним
моментом для французького баскетболу?
Так, не знаю, чи я повністю усвідомлюю весь масштаб.
Це найбільша спортивна подія нашого життя.
Востаннє Олімпіада проходила в Парижі у 1924-му році.
Коли Олімпіада у вас вдома, це підсилює тиск,
і часто це проявляється фізично і психологічно.
Як ви вважаєте,
молоді гравці, як Вембаньяма, зможуть це витримати?
Вембаньяма забиває!
Францію дедалі більше починають цінувати.
Нова хвиля, нова енергія навколо баскетболу.
…У пробіжці.
Віктор Вембаньяма - найперспективніший гравець усіх часів.
Сорок очок і три паси… Ось він, Вембаньяма!
Усім цікаво побачити, що вийде з цього юнака. І те, що його перша Олімпіада
станеться, коли йому лише двадцять років, робить це ще цікавішим.
Через Шенгюна! М'яч у кошику і фол.
Вембі вже нікого не боїться.
І у Вембі найкращий склад розуму з усіх перспективних
гравців. Він правильно думає, каже правильні речі,
усе у справі, без маячні.
Видно, що страху в ньому рівно нуль.
Гадаю, Франція йде. Серйозно.
На цьому турнірі, виходячи з того, які ми, хто в нас грає,
захист буде для нас основою. Це точно.
Разом, як команда, ми можемо показати найкращий захист, і ми на цьому
зосередимося. Найголовніше - це дух команди, бо вони грають разом не перший
рік. Іноді це може бути складним для США. Вони тренуватимуться разом три тижні.
- Важко знайти цю хімію за три тижні. - Уперед, уперед!
Ще, ще!
У Франції є шанс. Чому деякі люди не розуміють,
що Франція має здатність кинути виклик Сполученим Штатам і будь-кому?
А як щодо американців?
Оскільки ви вже з ними грали, і у вас стільки зірок, скільки й у них,
вони вже не виглядають богами?
Не знаю. Про це можна буде казати після турніру.
Суперництво США і Франції почалося у 2020-му в Токіо.
Франція зробила свій крок. Іноді тебе заскочують зненацька.
Зі збірною США таке вже траплялося, коли команди готувалися до цього,
мріяли про цей момент, мпріяли про цю гру.
Для них це - все, тож іноді вони тебе переможуть.
Гратимуть трохи старанніше за тебе і трохи краще.
Ми грали зі Францією в першому матчі в Токіо, і це були дуже дивні обставини,
бо через ковід Олімпіаду перенесли.
Гарний хід Франції, і який кидок Евана Фурньє!
Усі хочуть перемогти США.
Голідей кидає триочковий, але не влучає, і серія з двадцяти п'яти перемог
закінчується для США.
У першому матчі в Токіо зі збірною США перемога - це було щось особливе.
Грати зі США - це завжди щось особливе.
У Токіо ми їх перемогли в першому матчі, але ми знали, що ще побачимося з ними.
Отже, матч за золоті медалі на стадіоні Сайтама.
Сполучені штати в білому, Франція в синьому.
Я б волів, щоб ми зіграли з ними лише раз, щоб був елемент несподіванки.
Дюрант грав як навіжений. Іноді просто прграєш кращому гравцеві.
Дюрант… Здоровань здобув іще три очки.
І ось як усе це скінчиться.
Коли у фіналі трохи не вистачило, це прикро.
Позитивний момент у тому, що 20 років тому ми сказали
б "Ми програли США! Нормальний хід", а зараз ми злі.
Франції 2020-й рік надав впевненості. Типу, "Нам майже вдалося". І це без Вембі.
Це без їхнього найкращого гравця.
Так, я хочу перемогти Францію. Сім їхніх гравців увійшли до Ліги,
і зараз вони на позитиві, і я це розумію. І є таке почуття, що вони нас поб'ють.
Ми в центрі Парижа, міста, відомого спортом,
мистецтвом, культурою і історією, святкуємо надзвичайну подлію,
яка долає кордони, надихає покоління і згуртовує світ.
Вітаємо вас на тридцять третій Олімпіаді.
Нічого собі! Гарно виглядаєш.
Як почуваєшся, Стефе? Вигляд бадьорий.
Чудово почуваюся. Це просто божевілля якесь.
Піду подзвоню дружині.
Он та леді. Вона тобі зав'яже краватку. Он там, білявка.
Ви йдете на п'ять, так?
- Чотири. - Чотири.
У мене є Полароїд, усе готово. Єдиний, у кого інший піджак, це Брон-Брон,
бо він прапороносець. Погляньте на нього.
Довелося трохи його прикрасити, дещо додати…
Я гарніший.
Він просто чорніший.
Я не знаю, хто це.
Так, це церемонія відкриття. Дві тисячі двадцять четвертий. Наживо з
- Парижа. - Давайте сюди камеру!
Звісно, ми хотіли там бути, але в нас матч наступного дня о п'ятій.
Головне - вигравати в матчах. Тож ми вирішили не йти,
а готуватися до гри.
Нехай щастить.
Дякую.
Коли ми граємо зі збірною США, у нас є перевага. Ми знаємо один одного.
Ми граємо разом понад 10 років. У нас збори кожного літа. У них ні.
Вони збираються разом на три тижні. Важко створити команду.
Створити таку хімію. І це їхній найбільший недолік.
Для них це завжди проблема.
Можна хоч п'ять років грати разом, і це вам не допоможе.
Хімія тобі допоможе випасати Стефа? Отже, ті, хто про це каже, зокрема Франція,
- краще грайте. Ми про вас не патякаємо. Ми поважаємо те, що ви робите.
Просто грайте.
Я радий, що Стеф, Леброн, Дюрант будуть там.
Бо це трохи неприємно, коли ти з ними граєш,
перемагаєш або мало не перемагаєш, а потім кажуть "У них була не найкраща
команда". Це образливо. Тож я радий, що вони привезли найкращих.
Це ж американці?
Ти диви, повний катер.
Він утоне!
Буде шкода, якщо утоне!
Наступна Олімпіада відбудеться в Лос-Анджелесі.
Це найуспішніша країна в історії Ігор. Понад тисячу золотих медалей,
понад дві з половиною тисячі медалей загалом.
Прапороносці - тенісна сенсація Коко Гофф, чемпіонка Ю-Ес Оупен,
і дворазовий олімпійський золотий медаліст,
суперзірка Ен-Бе-А Леброн Джеймс.
Здуріти можна.
- Дивіться, Леброн Джеймс! - Здуріти.
Дивіться, Леброн Джеймс!
Чому вони привезли велику команду? Чому цього разу всі приїхали?
Чому? Бо, мабуть, знають, що інакше знову програють.
Гаразд. Так. Ми мусили привезти всіх зірок.
Ви теж своїх взяли! У вас є Віктор. Я розумію.
Це означає, що залишився один катер.
Франція.
Франція!
573 спортсмени беруть участь…
Не можна казати: "Вам треба привезти найкращу команду".
Ви теж можете привезти найкращу команду. Ви бачили, який може бути результат.
У нас є докази. Тож усе це добре, але побачимо.