Hallo, og velkommen til Pierre Mauroy Stadion i Lille
til basketballkampen i gruppe A mellom Hellas og Canada.
Begge lag har vært fraværende fra OL i lang tid.
16 år for Hellas, 24 år for Canada.
I oppveksten spilte vennene mine hockey. Alle sammen.
Sakic scorer!
Helt perfekt avslutning!
Istid er gull verdt her.
Selv skolebasketbaner brukes til hockey.
Canada har vekket liv i arenaen.
Hver gang jeg slo på tv-en for å se sportshøydepunkter, var det alltid hockey.
Crosby…
Det er over!
Ut av det blå!
Alltid tilbake til hockey.
Punktum finale!
Canada tar gull!
Selv om det gikk basketkamper. Det gjorde meg forbanna.
Canada har sin egen nasjonalsport. Det er hockey.
Men jaggu utvikler de spillere.
De har litt av et knippe.
Jeg går mange stereotyper om kanadiere. En av dem er at vi er veldig høflige.
Trivelige folk, rett og slett. Men ute på banen våkner konkurranseinstinktet.
Vi viser hva vi er gode for, og hva kanadisk basketball er.
Jeg vil ikke spille mot middelmådige lag eller middelmådige spillere.
Jeg vil møte det ypperste der ute for å vise nivået på kanadisk basket.
LILLE, FRANKRIKE
DAGEN FØR CANADA MOT HELLAS
Første gruppe, dere er i forsvar.
Papanikolaou, ytre høyre hjørne.
Giannis, første screen.
Papagiannis, andre screen.
Shai, dekk Walkup i venstre hjørne.
Kanskje han spinner. Dwight, best å være der.
Tyngste balltrykk skjer her.
Sett i gang.
Gå i kroppen på ham.
Dream Team spilte bare mot ni NBA-spillere til sammen.
Team Canada har mer enn ni i stallen.
MVP-utfordreren Shai Gilgeous-Alexander er kanadier.
Lu Dort, kanskje NBAs fremste forsvarer mot kantspillere, er fra Canada.
Andre gruppe, kjør på.
Jamal avgjør kamper. Han er ustoppelig.
Murray ser en åpning og dunker den inn!
Derfor er han NBA-mester.
Stereotypen av Canada er at Canada er snilt.
Og Dillon Brooks gir dem et fortrinn.
Han utfordrer deg knallhardt hele veien.
Han er en plageånd av en forsvarer.
Han er en trussel. Han psyker deg ut.
Dette laget angriper fra grunnlinjen.
Trey, bare snik deg gjennom herfra, så tar vi kutteren der.
Det er planen. Jamal, du fikser det?
Vi er sikre på de vi har og det vi har utrettet, og i fjor
møtte vi verdens tre beste lag, og slo alle sammen.
Bra jobbet.
Bra skudd.
Jeg elsker å representere landet mitt. Det er mye glede og stolthet i det, og…
Det handler ikke om pengene eller noe, bare "vårt land er bedre enn deres".
- Få den oppi! - Sånn ja.
Å ha pappa som sjef er…
Det er litt rart, men også kult.
Jeg gjør bare jobben min. Jeg er her for å spille for landet mitt.
Så jeg holder det proft, men utenfor banen og treningsstudioet er han fortsatt pappa.
Jeg støtter ham. Om noe prater vi kanskje litt mindre mens han er på laget.
Samling!
Øving på høyt nivå handler nå om mental trening.
Og det er sånn vi begynner å vinne igjen. Målet er å vinne den første kampen.
Målet er én kamp av gangen. Greit?
- Få dem her. - Kom igjen.
- Canada på tre. En, to, tre! - Canada!
Jeg ble født i 1991. Raptors ble grunnlagt i 1995.
Vil ha penetrering, og han farer mot kurven!
Vince Carter dunker! Ingen stanset ham!
Fra og med Raptors vokste basketball i Canada.
Raptors fikk markert seg. Nå blir vi tatt på alvor i ligaen.
Basket har alltid stått sterkt i Canada, men har mest vært en nisjesport.
Nå skaper vi spillere på et historisk og internasjonalt nivå.
Vi har nest flest NBA-spillere i verden nå. Det virket utenkelig
da vi kvalifiserte oss i 2000 og 1999.
Nash kommer seg foran… Der ja!
Sist vi kvalifiserte oss til OL var i 1999.
Vi spilte i 2000-lekene i Sydney.
Nummer 9, Rowan Barrett.
Jeg vokste opp med pappas OL-drakt innrammet på veggen.
Hver dag gikk jeg forbi den og spurte og grov.
Man merket hvor mye betød for ham å ha spilt i OL.
Traff kurven, og går mot linjen.
Jeg var lagkaptein, sammen med Steve Nash.
Vi herjet lenge.
Da vi kom til OL, vant vi gruppen.
For en utrolig reise. Vi viste hva vi var gode for.
Snarere enn press følte jeg på ansvaret for lagkameratene, programmet, hjemlandet.
Det var krevende.
I NBA var jeg lagets ansikt utad.
Jeg trivdes med det,
men samtidig påfører det mye press som kan komme til overflaten.
Steve fikk kanadiske basketballspillere til å drømme.
Å komme helt til toppsjiktet, og bli flerfoldig MVP i NBA,
det hadde ingen annen kanadier oppnådd før meg.
Jeg sørger alltid for å ha god arbeidsmoral,
med tanke på neste steg, neste dag, neste treningsøkt og neste kamp.
Ved å gjøre det, nådde jeg et nivå som inspirerte den neste generasjonen.
Steves innflytelse på RJ har vært enorm.
RJ var smårolling første gang vi møttes.
Jeg har vært "onkel Steve" og fulgt ham opp siden.
Steve Nash er gudfaren min.
Å kunne se at noen jeg kjente var i NBA, gjorde målet mer oppnåelig.
De vant kampen om tredjeplassen mot USA.
For et øyeblikk for kanadisk basket.
Det er en utrolig følelse å se ham bli til den unge mannen han er, basketspilleren,
som representerer landet sitt med den dypeste stolthet.
I oppveksten var jeg vel vitende om hvor mye OL betød for pappa.
Jeg sa jeg ville komme dit en dag og henge opp min drakt ved siden av hans.
Han må flytte sin og gi plass til en ny.
Dette føles stort. Vi har gode nok spillere til å komme på pallen.
Vi har medaljesjanse.
Det føles stort. Som et stort øyeblikk.
Dag 1 av gruppespillet her i Lille.
Canada og Hellas, NBA-talenter strødd utover gulvet.
Jeg vil se på Canada. Nå har de forhåpninger.
Jeg vil se hvordan de presterer som et av topplagene her.
Hold Giannis unna kurven. Han kutter ofte og er farlig i kontring.
De gjør dette av to grunner. Den første er å gi Giannis dueller.
De får ikke ture frem.
Vårt ballpress starter alt. Vi scorer og holder presset oppe.
Vårt ekstreme ballpress på alle fronter vil hjelpe forsvarerne våre i feltet.
Dere ser ordet "følelser", ikke sant?
Dette blir en rå kamp, så jeg bør se følelser.
Det eneste denne ikke kan gjøre, er å få oss til å glemme det kontrollerbare.
Ha kontroll på dette, støtt hverandre, stol på hverandre, så blir det en rå kamp.
I denne turneringen er den første kampen viktigst.
Greit? Samling.
Kjemp sammen, kjemp for hverandre.
- Canada på tre. En, to, tre. - Canada!
Kom igjen!
Kom igjen, champ.
Klar til dyst?
Ut og ta dem, OK?
Måten det funker på, er at 12 lag får delta i OL.
Første del av turneringen er gruppespillet.
Tre grupper med fire lag deltar i gruppespillet.
De to beste lagene i hver gruppe avanserer til sluttspillet,
samt de to beste tredjeplassene.
Åtte lag kommer altså til sluttspillet.
OL kan være beinhardt.
Mange land kommer aldri til OL, eller bare uhyre sjelden.
Mye utvikling over tid måtte til før vi igjen kunne forvente å komme til OL.
Det går oss ikke hus forbi at dette er vårt første OL på et kvart århundre.
Vi har ikke vært på pallen siden 1936.
- Canada på tre. En, to, tre. - Canada!
Vi har ikke kommet til OL for å se kulestøt, høydehopp eller fotball.
Vi er fast bestemt på å skape historie,
og gjøre det bedre enn i 1936 og 2000.
Vi er her for å lage litt rabalder.
Papagiannis og Dwight Powell tar hoppball.
Og vi er i gang.
Giannis ser etter ballen. Strålende innspill!
Nå blir publikum revet med.
Shai Gilgeous-Alexander, drar seg fri, briljerer, setter den og får frikast.
Vår erfaring som gruppe er spesiell. Mye kommer av at vi vokste opp sammen.
Brooks mot Antetokounmpo.
Det er seks, sju eller åtte på laget som jeg husker å ha spilt mot i oppveksten.
RJ Barrett!
Unna vei!
Og han lettet!
Vi spiller fort og rått. Vi vil være de aggressive.
Sånn har kampen forløpt seg så langt. Ballpress mot det greske forsvaret.
Vi liker å psyke ut andre lag.
Murray, sidesteg, og J.
Det sidesteget kan ikke forhindres.
Fem karer som spiller som én og sentrer, kutter, er i siget,
og du vet aldri hvor skuddene kommer fra…
- Dort, treer, uanfektet. - Sånn, ja.
Dort satte den over begge lagene.
Hver gang vi går på banen føler vi at vi er verdens beste på alle fronter.
Scoring, forsvar,
balldeling, og som du vet, er vi her for å bevise noe.
Brooks dekker ham, legger hånd på ham…
Og vårt budskap til alle: Vi er best.
Best i verden.
Etter å ha holdt en klar ledelse kommer Canada over målstreken med 86-79.
Og kanadierne begynner med seier i OL i 2024 her i Lille.
PARIS, FRANKRIKE
Det som er krevende med OL er at så mange arrangementer skjer samtidig.
Man kan ikke ta øyeblikkene for gitt. Vi koste oss her, alle mann.
Jeg ville se på breakdans, men både damer og herrer konkurrerer dagen før finalen.
- Skal du se på noen andre? - Ikke faen.
Ikke svømming engang?
Hvis det er frisvømming og jeg har tid.
Jeg er lynrask i vannet.
Etter 50 meter blir jeg sliten. Men på 25 kan jeg vinne.
Paris minner meg om
New York uten klimaanlegg eller is.
- Vi får se fekting. - Jeg har aldri sett fekting.
Det blir en fin opplevelse.
Digger du bordtennis?
Ja, men han slang med leppa.
Så jeg må bli med ham og se det.
Jeg fikk sett det.
Han er fra Frankrike.
Han heter Lebrun. Félix Lebrun.
Det var Lily som lo av deg a du sa du kunne slå henne.
Hun bare lo av deg.
Heia Lily!
Hei, Ant.
De sier de ville knust deg 21-0.
- I bordtennis? - Det er de der.
Dette er topp.
Det er noen som sier de vil knuse meg 21-0 i bordtennis.
Aldri i livet.
Det kommer ikke på tale.
Elleve null? Jeg tar ett poeng.
Ett poeng tar jeg.
JEG MÅ HA VIDEOEN AV DEM SOM GRUSER HAM
HAN TROR HAN ER BEST I ALT, OG KAN HA RETT
ANTMAN, VI ELSKER DEG, MEN DE GRUSER DEG
Hvordan får noen så god koordinasjon?
Heia Lily!
Rett på sak!
Rett på sak.
Ja, rett på sak.
Man blir like gira som når man scorer i NBA.
De overgangsøyeblikkene hvor publikum blir revet med.
Jeg liker fekting.
Nå er jeg helt solgt.
- Perfekt, takk. - Ja.
CREPS TRENINGSSENTER WATTIGNIES, FRANCE
FRANKRIKE
Félix har bra stil.
Félix er nummer 13 i verden?
- Bra stil! - Han har stil!
LeBrown James!
- LeBrun James. - LeBrun.
- LeeBron. - LeeBroin.
LeeBrains.
- 17? - Se!
Ja!
- Nå gjelder det. Kom igjen! - Sånn ja!
Jeg sa at jo du ikke kan sport! Hva var det jeg sa?
Lekende lett! Fingeren-i-nesa-lett!
For oss som lag handler alt om å være konsekvent i forberedelser og opplegg.
Pleie kroppen og hjernen og sånt.
Man får lite tid i en internasjonal konkurranse.
Hver dag betyr noe.
Kan du hente litt is til meg?
Vi serverer dem kun det beste.
Jeg smaksetter fisken.
På kampdagen sier hver spiller hva de vil ha å spise.
Så det blir tolv forskjellige lunsjretter hver kampdag.
En god rett gir gode resultater.
Så vi må være nøye med hva vi gir dem.
Kjøtt og fisk fra øverste hylle, og alle grønnsakene er fra en liten gård rett ved.
Vi tilbereder bare de beste råvarer.
Vi må også være oppmerksomme på spillernes diett, som Victor, Evan, Rudy og Bilal.
Noen spillere har strenge kostholdsregimer,
lagd av klubbens ernæringsfysiologer. Og vi må tilpasse oss.
For eksempel vet vi at noen spillere ikke spiser egg, for da hovner de opp.
Det er også noe vi må håndtere. Vi lager proteinpannekaker.
Tre pannekaker blir som å drikke en proteinshake.
Tok du deg en lur?
Rudy?
Tok du deg en lur?
Nei, jeg var i…
Hyperbarisk?
- Føler du virkelig forskjellen? - Ja, det er topp.
Tror jeg skal prøve i kveld.
En sommer gjorde jeg det ofte på grunn av en skade.
Jeg kom meg fort.
Hver dag?
Kanskje tre eller fire ganger i uka.
Hvor lenge?
En time, tipper jeg.
Men det var da Stranger Things kom.
- Hver dag ville jeg… - Hvilken serie?
Stranger Things.
Hver dag fortsatte jeg der jeg slapp.
- Skal du trene? - Ja.
OK, la oss spille.
Kom igjen.
Det er et stort øyeblikk. Tiden er moden for fransk basketball.
Det tok tid å heve landslaget til et nivå der folk tror på at vi kan vinne
hver gang vi konkurrerer.
Vi er sjalu på at denne generasjonen få ha OL på hjemmebane.
Vi skulle ønske at vi fortsatt var spillere.
Boris Diaw.
Nydelig skudd.
Jeg var kaptein på landslaget fra 2006 til 2018.
I tolv år.
Det er morsomt fordi mange bare: "Vent..."
"Tony Parker er ikke lagkaptein?"
INSEP - NASJONALT INSTITUTT FOR IDRETT, EKSPERTISE OG YTELSE
Jeg møtte Tony i INSEP.
I.N.S.E.P.
INSEP er et nasjonalt institutt.
De prøver å få alle de største talentene inn i INSEP.
De vi tror kan havne på landslaget en dag.
Alt som ung var Tonys holdning annerledes enn alle andres.
Han bare: "Ja, jeg skal til NBA."
"Jeg vil bli toppscorer, jeg vil bli ditt og datt."
Alle andre bare: "Flott om jeg klarer det."
Det var mitt syn også. "Ja, vi får se."
På den franske siden var det mer: "Det viktigste er å delta."
Som jeg hatet det uttrykket! "Det viktigste er å delta."
Det viktigste er å vinne!
- Der er den! - Utrolig!
Utrolig!
Jeg ville sette fransk basket på kartet.
Frankrike er europamestere, og vi er like overbegeistret som dem.
Med 28th-valget i 2001-draften
valgte San Antonio Spurs
Tony Parker fra Racing Club Paris.
Da jeg ble draftet, var Fransk basket…
Vi var ikke relevante.
Liksom: "Hvorfor drafte en pointguard fra Frankrike?"
De trodde vi var veike. At vi ikke dusjer, at vi stinker, sånt noe.
Men Pop turte å satse på meg.
Hvorfor gjør Pop sånt? Tar sånne sjanser?
Fordi han er sprø.
Han tror jeg er sprø av mange grunner, men…
Det var vel fire kamper inn i sesongen. Jeg ga ham ballen og sa:
"Nå styrer du showet."
"Enten gjør du det stort, ellers flopper du."
Jeg ville ikke vente to år på å finne det ut. Han fikk avgjøre det for meg.
San Antonio Spurs er verdensmestere!
Da Tony vant tittelen, med tanke på hvor avgjørende han var for San Antonio...
Hjemme var han enorm.
Mange satte sin lit til meg.
Rollen som fransk ambassadør
og hvordan du man representerer Frankrike i USA… Den tok jeg på største alvor.
Da jeg var ung, betød han alt for fransk basketball.
Han var et sant ikon. Det betydde mye.
Og fransk basket ville ikke vært det samme uten ham.
Som førstevalg velger San Antonio Spurs Victor Wembanyama.
Da Wemby ble draftet av Spurs,
la han ut et bilde med drakta mi på seg.
For som barn var han fan av Tony Parkers Spurs.
Det var utrolig. Helt utrolig.
Livet er pussig.
Det var skjebnebestemt at han skulle havne hos San Antonio.
Jeg var på treningen til landslaget her i Paris.
Et ungt lag trente etter oss. Det var Wembys lag.
Det var i 2018.
Han var 14 år gammel.
Jeg så den hengslete unggutten komme inn.
Jeg satte meg og begynte å se på treningen.
Etterpå tok jeg opp telefonen og ringte Tony Parker.
Jeg bare: "Du er tidenes største i fransk basket."
"Kos deg med det, for om ti år ryker tittelen."
"Jeg har funnet den neste store."
Nå skal han ta over stafettpinnen
som jeg bar i nesten 20 år. Nå går den til ham.
All denne oppmerksomheten er jo et privilegium.
Det er ingen byrde.
All oppmerksomheten, det er bare… Den er bare der.
Angrip brasilianerne.
Vi venter ikke.
Om jeg ikke er på sosiale medier hver dag og leser om jeg selv, er det ingen bør.
Vi har en herlig atmosfære
idet vertsnasjonen Frankrike gjør seg gjeldende, med Wemby.
Victor Wembanyama, årets nykommer.
De skaper mye ståhei inne på arenaen.
27 000 mennesker er i fyr og flamme nå.
Denne turneringen varer bare i to uker,
og nå starter den med brask og bram.
Spill som om det var 100 meter sprint. Fra første stund er det avgjørende
at vi husker vår identitet og er målbevisste.
Vi skal oppleve noe utrolig, og det begynner nå. Kom igjen!
- Blått, hvitt og rødt! - Frankrike!
Det har nok ikke gått opp for meg hvor stort dette er.
Det innser jeg nok først i første kamp.
Det er virkelig vanskelig å begripe.
Frankrike på hjemmebane mot Brasil.
Brasil er et lag å følge med på.
De har noen sterke spillere.
De blir vanskelige å slå.
Man har høye forventninger til Wembanyama.
Han er et kjempetalent.
Victor er annerledes i den forstand at han gjør ting ingen har gjort før ham.
Frankrike begynner sin olympiske reise og får ballen først.
En kombinasjon av styrken, farten, høyden og smidigheten hans.
Han prøver noen ganger uten hell. Så setter han den og får frikast!
Det var det Frankrike trengte.
Fansen har reist seg.
Ingen burde være så høy, og ingen burde være så god.
Han er begge deler.
Han vrir og snor seg, og får det til denne gangen.
Herlig atmosfære her.
Og Wembanyama er i siget.
Han har tatt åtte poeng for Frankrike. Kampens toppscorer.
Wemby.
Det var enestående.
Jeg har aldri kunnet velge å være normal. På grunn av høyden min, så klart.
Hva var det fra Victor Wembanyama?
Med venstre hånd!
De siste fem, seks årene har jeg for alvor begynt
å slutte å prøve å passe inn.
Wemby er mannen med vinnerhånda.
Han gjør rent bord nå!
Han moser dem fra innsiden!
Jeg får alltid samme spørsmål:
"Hvordan føles det å gjøre ditt og datt? Er det forbløffende at det skjer?"
Nei, for det skjedde ikke over natta.
Jeg har jobbet i 15 år for å komme hit.
Ingen kan stoppe Victor Wembanyama! Ingen!
Jeg vil endre flyten i spillet ditt
slik at jeg kan diktere kampen selv når jeg er i forsvar.
Blokkere noen skudd det burde vært umulig å blokkere.
Jeg dikterer spillet.
Det franske laget får en vellykket start på OL.
Vi håper det ender med gullmedalje!
Etter første kamp, tenkte jeg først: "Hva mer vil han utrette for Frankrike?"
Og så: "Hva vil han utrette for basket?"
Du er helt vill.
Én…
Én i boks.
Min erfaring er at de tøffe første kampene vi vinner ofte er de som gjør oss bedre.
Hvis vi klarer dette, vil vi bli stadig bedre.
Så det må til. Neste tirsdag møter vi Japan.
Det er en helt annen motstander enn Brasil.
Så vi må være mentalt forberedt på denne motstanden.
Få litt søvn, så er det tilbake på jobb mandag!
- Blått, hvitt og rødt! - Frankrike!
Nei, det bør være…
Sånn. Du!
Takk. Voilà.
- Voilà. - Ingen med meg?
Jo, selvsagt.
- Fem dollar, kompis. - Nei.
Ja, vi er venner. Det er ikke kult.
Enhver vordende idrettsutøver
drømmer nok om å spille i OL, og kanskje vinne noe.
Og hvis det er gull, mener jeg at det er den største ære du kan oppnå.
Trippel 20 for deg, eller?
Trippel 20, og så sju.
- Men du har bare… - Trippel 20?
Men du har bare to piler.
Den tredje er der borte.
Trippel 20 og 7, hva? Hva tror du?
Jepp.
Og den der borte?
Utrolig.
Det er ikke bare i basket.
Takk for bidraget.
I første kamp møter vi USA.
Det er dette man har jobbet for hele karrieren og hele livet,
å spille mot så gode basketballspillere.
- Kunne dette vært olympisk sport? - Hva tror du?
En vakker dag.
Over. Jeg tror det er over.
- Jeg vant, din apekatt! - Faen!
Jeg vant!
Vi slo ikke rekorden. Nei, jeg vant.
6,8… 6,5.
Det amerikanske laget er et av tidenes beste.
Det blir utfordrende for oss. men det er ikke noe å være redd for.
Vi er forberedt. Nå skal vi bare more oss.
- Her er vi, og første kamp i morgen. - Det stemmer. Første kamp er…
Som alltid er første kamp den viktigste. Vi skal spille mot USA.
Siden jeg hele tiden… Jeg vet at fansen vår, og spesielt du,
kun bryr dere om hvorvidt vi slår amerikanerne,
men det finnes andre spill som også skal spilles.
Først må vi spille som vi gjør i morgen.
Det var alt. Takk.
Jeg sier til spillerne at dette er sprint. Man får ikke spilt seg inn, som i NBA.
Ingenting av det.
Nå må vi være påskrudd.
Disse karene er utrolig drevne.
Ikke bare tåler de press, de blomstrer under det.
Jeg tror de er på sitt beste når de blir truet.
Dette laget har tre stykker i Hall of Fame.
Man tviler ikke på et sånt lag.
Jeg så på Kevin Durant som liten.
Han vil bare spille.
"Jeg elsker basketball."
Det er alt.
Jeg synes Kevin er tidenes olympiske basketspiller.
Det har vært gøy å få kontakt med og trene Kevin igjen, for han er lett å lede.
Han elsker basketball og å være en del av et team.
Mine damer og herrer, god morgen og velkommen.
Engasjementet hans er enestående.
Livet har ikke vært lett for oss.
Livet har ikke vært lett for ham på hans reise.
Vi var en afroamerikansk familie
med en uutdannet alenemor som familieoverhode.
En som stiftet familie som tenåring.
Oddsene var ikke på vår side.
Vi skulle blitt en statistikk.
Men jeg var fast bestemt på at sånn skulle det ikke bli for min sønn.
Og slikt herder.
Jeg hadde mine grunner til å spille.
Kameratskapet med vennene mine som barn. Man så hverandres sanne jeg.
Ute på banen ser man hvem de egentlig er.
Kevin ville bli proff basketspiller. Jeg ante ikke hva det innebar.
Så jeg krevde alltid mer av ham
enn treneren, og han kunne sakene sine.
Straks vi kom til en bakke, løp han opp.
Og treneren kunne si "50".
Jeg bare: "50? Jeg blir i bilen og leser litt."
"Du må ta 150 eller 200."
"Jeg blir i bilen."
Og han ble sint.
Men jeg gjorde det jeg trodde måtte til for å forberede ham.
Det handlet det om for meg.
I perioder koste jeg meg ikke med spillet.
Da prøvde jeg å støtte meg på noe som hadde vært gøy.
Som da jeg var barn, og jeg og lagkameratene blåste i tap og seier.
Vi ville bare spille bra basket.
USA!
Serbia! Serbia!
USA legger ut på en reise for å vinne sin femte gullmedalje på rad,
og MVP-ene er strødd utover banen.
Deriblant Steph Curry, som har sin olympiske debut.
Nikola Jokić leder et sultent serbisk publikum,
og vil ta amerikanerne på senga her i Frankrike.
Hva er Kevin Durant?
Kurv!
Jeg trives blant de aller beste.
Folk på samme nivå, som opplever det samme som deg i ligaen,
og som vil oppnå det samme i livet.
Det er sjelden å havne i samme rom som sånne, særlig ikke 12 samtidig.
Da tenker man: "Jeg har vært helt i teten. Nå vil jeg bare oppleve dette."
Når du flyr rundt med de karene daglig, får man et stilltiende bånd.
Man bare føler den energien. Derfor elsker jeg det. Det er min terapi.
USA får starte. Vi er i gang.
Med 12 NBA-startende og -mestre på laget
fortjener samtlige noen starter-minutter.
Men i en turnering som varer i noen få uker, handler alt om å vinne.
LeBron James i full fart på Mauroy!
Skal det skje, må alle gutta gi alt. Og det gjør de.
Kevin Durant, USAs OL-toppscorer gjennom tidene.
Kevin…
Han hadde en liten leggskade. Hadde ikke spilt på en måned.
Kevin Durant spilte ingen treningskamper, men kommer nå inn fra benken.
For å vise respekt for spillet må du må høre på treneren og gjøre som han sier.
Og Jokić viste litt tidlig magi.
Jeg sa: "Vil du jeg skal starte, gjør jeg det. Men jeg kan også komme fra benken."
Gjennombrudd, og Avramović fyker til værs.
Nå stjeler Dobrić.
Serbia slår hardt fra seg tidlig i kampen.
Jeg satt der borte og prøvde å ikke tenke for mye på det.
Jeg bare forberedte meg mentalt.
Adebayo kommer til kort. Serbia vil løpe igjen.
Dobrić helt innenfor.
Serberne gir full gass!
Kevin, ikke sant? Kevin!
Book.
Her er han, folkens: Kevin Durant.
Hvert eneste OL har han satt skrekken i motstanderne.
- Ut, videre, Durant. - Sånn ja.
Av benken og inn på måltavla.
Ja.
Hvis du gjør feil trekk her,
vil megastjernen rett bak deg erstatte deg.
Så man får jo litt noia.
Jeg vil være perfekt der ute.
Jeg øver meg på å være på det nivået til enhver tid.
Så jeg slipper å trå til. Jeg er påskrudd hele tiden.
Jeg prøver å holde spillet så enkelt jeg kan.
Hvis jeg er åpen, prøver jeg å score.
Kevin Durant, to av to.
Hvis ikke, sentrer jeg.
Dekkes jeg av to, prøver jeg å gjøre meg åpen.
Det åpner for en alley-oop-sentring!
Og Edwards dunker!
Vi bør være litt forsiktige med Kevin.
Greit.
- Han har nettopp vært skadet. - Ja.
- Men god! - Han er god!
Jeg følte at han ville gi oss noe.
Men ingen hadde trodd at han ville ta helt av.
- Treer! - Hva heter han?
- Vi vet hvem han er. - Du vet hvem han er.
Dæven!
Det er veldig gledelig når du ser ballen gå nedi.
- Durant, over Jokić. Ja! - Bra!
Kevin Durant er livsfarlig!
Tar vi ham ut?
Noen er basketballspillere. Andre er rollespillere.
De er gode lagkamerater. Han elsker spillet.
KD trenger bare en basketball og en ring, så blir han KD.
Der har du en basketballpurist.
Kevin Durant, svisj!
Har dere sett maken?
Etter én kamp på en måned går han ut
og gir oss en real Kevin Durant-opptreden.
To-for-én-sjanse. Durant ser sitt snitt.
- OK. - Treer!
- Kevin Durant får det til å regne! - OK.
Dæven døtte! Han er faen så god!
Faen så god.
De forente stater får det i havn.
- Og sluttresultatet: USA 110, Serbia 84. - Den karen der, altså…
Jeg kan ikke gå rundt med gullmedaljene. Men minnene, alle opplevelsene...
Reisen…
Flyturene, bussturene, treningene…
De kan jeg bære med meg hver dag.
Men medaljer? De skal jeg ikke ha i lomma eller rundt halsen til daglig.
Man kan hevde at han er tidenes beste scorer i internasjonal baskethistorie.
Jeg kan gå rundt med all erfaringen, alle historiene,
all kunnskapen jeg har fra dette, som virkelig kunne hjulpet noen.
Det virker umulig at han kan være så god, men vi har fulgt med på ham lenge.
Du store!
På tribunen så jeg 27 000 mennesker fra alle samfunnslag, alle land…
Her samles de for å se basketball. Det er bare…
Det er et utrolig syn.
I den grad jeg kan samle oss rundt dette, er det det jeg prøver på.
Man ser hva det betyr for deg.
Ja, visst faen. Faen...
Ja, for det er…
Jeg kommer fra nabolag der folk ikke engang prater sammen.
Og det er så mye hat i verden også.
Når du endelig… Når folk ler og tøyser på grunn av et ballspill…
Det synes jeg er fint. Det gjør meg emosjonell.
Beklager.
Det går bra.
Det er sprøtt å se, for det er…
Sprøtt å høre noen si at de reiste så langt
for å se favorittspilleren sin i OL.
De bruker penger og tar med hele familien…
Det er bare rått.
Spillet reddet livet mitt, så…
Det fikk meg og familien ut av dritten. Det er jeg takknemlig for.
Virkelig.
Tekst: Nicolai Herzog