Вітаємо вас на стадіоні "П'єр Моруа" в Ліллі,
де відбудеться зустріч збірних Греції й Канади в групі А.
Обидві команди давно не потрапляли до Олімпійських ігор.
Греція - 16 років, Канада - 24.
Коли я був маленьким, усі мої друзі грали в хокей.
Усі грали в хокей.
І він забиває! Ідеальний фінал.
До льодового стадіону було не пробитися, і навіть на баскетбольному
- майданчику грали в хокей на траві. - Канада приголомшила весь стадіон.
Якщо я вмикав телевізор подивитися новини спорту, там завжди був хокей.
Кросбі… Гру закінчено! Отакої.
А потім повторно показували хокей.
Справу зроблено! Золото в Канади!
Хоча в цей час йшли баскетбольні матчі. Мене це бісило.
У Канади є національний спорт. Це хокей. Але вони виховують гравців.
У них є команда гравців.
Я чув багато стереотипів про канадців. Один із них - що ми дуже ввічливі й добрі.
Але на майданчику в нас прокидається дух конкуренції. Довести світу,
що таке канадський баскетбол.
Я не хочу грати з посереднім суперником. Я хочу, щоб вони були найкращими,
щоб ми могли бачити ситуацію в канадському баскетболі.
ЗОЛОТИЙ МАЙДАНЧИК
ЛІЛЛЬ, ФРАНЦІЯ
ЗА ДЕНЬ ДО МАТЧУ КАНАДА-ГРЕЦІЯ
Перша група, ви в захисті. Папаніколау, дальній правий кут. Янніс - перший заслін.
Папаянніс - другий заслін. Шею, ти пасеш Вокапа в лівому куті. Він може спробувати
вирватися. Двайте, це добре, що ти там, але основний тиск у нас тут. Гаразд,
- уперед. Фізичний контакт. - Стоп, стоп, стоп!
"Команда мрії" грала лише проти дев'яти гравців Ен-Бе-А. У збірній Канади більше,
ніж дев'ять гравців.
Кандидат у найкращі гравці Шей Ґілджес-Александер
канадець. Лу Дорт,
можливо,
найкращий фланговий захисник Ен-Бе-А,
канадець.
Друга група, вперед.
Джамал - гравець, який змінив усе. Він непереможний.
Мюррей проривається і забиває!
Ось чому він чемпіон Ен-Бе-А.
Є стереотип про добрих канадців, і Діллон Брукс його спростовує.
Він кожну хвилину грає інтенсивно. Він настирний у захисту. Він - загроза.
Він тобі під шкіру залізе.
Ця команда любить заходити з лицьової лінії.
Трею, ти мусиш підкрастися звідси, і тоді розіграємо цей фінт.
Такий сценарій. Джамале, ти пасеш, так?
Ми знаємо, хто ми й що ми зробили. Торік ми грали з першою,
другою і третьою командами світу і перемогли.
Легше. Добре. Добрий удар.
Мені подобається представляти свою країну. Це дає багато радості й гордощів.
Це не заради грошей чи чогось такого. Просто… "Наша країна краща за вашу".
Так, так! Давай, давай!
Давайте.
Пасуй!
Добре.
Те, що мій тато - генеральний менеджер, це… трохи дивно, але водночас добре.
Я так на це дивлюся: я роблю свою роботу. Я намагаюся грати за свою країну.
Тому для мене це професійне. Але коли ми не на майданчику і не в залі,
він мій тато.
Я його підтримую. Знаєте… мабуть, я навпаки менше з ним спілкуюся,
коли він у команді.
Давайте, давайте!
Так… Справжнє тренування - це тренування розуму. Ось як ми знову почнемо вигравати.
Наша мета - перемогти в першому матчі. Наша мета - один матч. Гаразд? Почнімо.
Уперед!
Канада на рахунок "три"! Один, два, три!
Я народився в дев'яносто першому. "Раптори" з'явилися в дев'яносто п'ятому.
Дивіться на це проникнення! Він прорвався до кошика!
- Вінс Картер! - Який слем! Ніхто його не помітив!
Баскетбол, починаючи з "Рапторів", набував сили, зростав,
- зростав… - Це шанс для "Рапторів", щоб нас помітили
і почали визнавати в цій лізі. У Канаді завжди була сильна баскетбольна культура,
але більш побічна, нішова. Зараз ми виховуємо гравців на історичному,
міжнародному рівні. Зараз ми на другому місці з кількості гравців Ен-Бе-А, про що
ми й не мріяли у двохтисячному чи дев'яносто дев'ятому, коли
кваліфікувалися. У Канаді завжди була сильна баскетбольна культура, але більш
побічна, нішова. Зараз ми виховуємо гравців на історичному, міжнародному
рівні. Зараз ми на другому місці з кількості гравців Ен-Бе-А, про що ми й не
мріяли у двохтисячному чи дев'яносто дев'ятому, коли
- кваліфікувалися. - Неш виходить уперед…
Так! Є!
Минулого разу ми пройшли до Олімпіади в 1999-му. Ми грали в Сіднеї у 2000-му.
Дев'ятий номер - Ровен Барретт.
У дитинстві я щодня бачив татову олімпійську
форму в рамі на стінці, розпитував про неї.
Було помітно, як багато для нього важить,
що він олімпієць.
Влучив у кошик! Йде до лінії…
Я був капітаном разом зі Стівом Нешем. Це було класно.
Ми поїхали на Олімпіаду. Перемогли у своїй групі.
Для нас це було щось неймовірне - заявити, що ми на це здатні. Я відчував тиск,
відповідальність перед командою, програмою, країною. Це було важко,
коли я грав у Ен-Бе-А. Я був обличчям команди. Це було приємно,
але водночас це великий тиск, хоча, можливо, на поверхні це непомітно.
Стів надихнув канадських баскетболістів мріяти, бути на вищому рівні, на вершині,
коли став найкращим гравцем Ен-Бе-А. Ми, канадці, не часто бачимо,
як наші такого досягають.
Я завжди намагався працювати в повну силу с кожним кроком, кожним днем,
кожним тренуванням, кожною грою. Сподіваюся,
що завдяки цьому мені вдалося надихнути гравців нових поколінь.
Стів справив величезний вплив на Ар-Джея.
Я знав Ар-Джея змалечку, коли був для нього дядьком Стівом,
і відтоді за ним стежу.
Стів Неш мій хрещений батько. Коли людина, яку ти знаєш, потрапляє до Ен-Бе-А,
це робить цю мету більш досяжною.
Вони перемогли в матчі з США за третє місце.
Який момент для канадського баскетболу!
Це неймовірно - бачити, як він стає тим, ким став, баскетболістом,
і як він пишається тим, що грає за свою країну.
У дитинстві, знаючи,
яка важлива для мого батька Олімпіада, я казав йому, що теж туди потраплю,
і моя форма виситиме поруч з його. Доведеться йому трохи посунути свою.
Це дійсно важливо. У нас є гравці, гідні подіуму. У нас є шанс на медалі.
Тож це важливо. Великий момент.
Перший день групового турніру в Ліллі.
Канада і Греція. Повна зала талантів з Ен-Бе-А.
Я стежу за Канадою, бо тепер у них є надія.
Я хочу побачити, як вони гратимуть, будучи однією з найкращих команд.
Не дозволяйте Яннісу підбирати м'ячі. Він завжди це робить. Це "Ай".
Вони це робитимуть з двох причин. Перша - передачі Яннісу.
Не дозволяйте цього. Ми тиснемо на м'яч звідусіль.
Ми забиваємо. Ми підбираємо.
Наш тиск на м'яч допоможе
захисникам в півколі.
Ви бачите це слово? "Емоції", так? Це буде чудова гра! Нехай будуть емоції.
Єдине що - вони не можуть забрати в нас контроль. Контролюйте себе.
Ми підтримуємо один одного, довіряємо один одному.
Гра буде чудова. Пам'ятайте:
у цьому турнірі головне - це перший матч.
Ну, вперед. Почнімо.
Борімось разом, борімось за нас! Канада на один-два-три!
Ну, ходімо.
Давай, чемпіоне. Усе гаразд?
Покажи їм, хлопче.
Отже, є дванадцять команд, які складають олімпійське
баскетбольне поле. Перша стадія турніру - групова.
Вона складається з трьох груп по чотири команди. Перші
дві з кожної групи виходять до кваліфікаційного
раунду. Плюс найкращі
дві з тих, хто на третьому місці. Разом - вісім команд.
Олімпіада - це може бути дуже складно.
Багато країн ніколи не потрапляли на Олімпіаду або дуже рідко.
Знадобилося багато часу і зусиль, щоб у нас з'явилася надія туди потрапити.
Ми не забули, що це наша перша Олімпіада
за чверть століття. Ми не були на подіумі з 1936-го року.
Гаразд.
Канада на рахунок "три". Один, два, три!
Ми на Олімпіаді не для того, щоб дивитися кляте штовхання ядра,
стрибки або футбол. Ми тут для того, щоб увійти в історію,
виступити краще, ніж у 1936-му чи 2000-му. Ми тут для того, щоб нас помітили.
Папаянніс і Двайт Павелл розіграють м'яч, і гра почнеться.
Янніс шукає м'яч… Чудовий пас.
Глядачі вже розігрілися… Шей Ґілджес-Александер…
Фінт, нахабство, кошик… фол.
Наш досвід як групи - унікальний. Гадаю, багато важить те, що ми зростали разом.
Брукс з Адетокунбо…
У команді є шість, сім, вісім хлопців, з якими я грав, коли ми ще були дітьми.
Ар-Джей Баррет! Не стій у нього на шляху. І м'яч летить…
Ми граємо швидко і грубо. Намагаємося бути агресорами.
Поки що так проходить вся гра. Тиск м'ячем на грецьких захисників.
Ми любимо робити прикрість іншим командам.
Мюррей - стрибок вбік і Джей…
Проти цього немає захисту.
Ми - п'ятеро хлопців, які грають як єдине ціле, передають м'яч,
стежать за суперником. М'яч летить, і ви не знаєте, звідки він взявся.
- Дорт, триочковий. Спокійно… - Ось він.
Через голови двох гравців Дорт забиває.
Щоразу на майданчику ми почуваємося найкращими
у світі в усьому, що робимо. Кидки, захист,
паси. Ми приїхали сюди, щоб щось довести.
Брукс тисне на нього, тримає руками…
Наше послання до всіх - що ми найкращі у світі.
Канада після гучного старту доходить до фінішу.
86:79, і один-нуль на користь канадців на шляху до Олімпіади-2024 тут, у Ліллі.
ПАРИЖ, ФРАНЦІЯ
США
Найважче в Олімпіаді те, що стільки всього відбувається одночасно.
Не можна приймати ці моменти як належне. Ми всі насолоджуємося цим досвідом.
Я хотів піти на брейкданс, але жіночі змагання за день
до матчу на золоту медаль, а чоловічі в день матчу.
Ти братимеш участь в інших видах?
Та ні.
Ти наче хотів піти на плавання?
Якщо в них є фрістайл і в мене є час. Я плаваю швидко як чорт,
але на п'ятдесяти метрах втомлюся. От на двадцяти п'яти побив би когось.
Париж як Нью-Йорк без кондиціонерів і льоду.
Ми подивимося фехтування. Я ніколи не бачив наживо.
Це має бути класно.
Любиш настільний теніс?
Люблю, але він на нього наїжджав. Тож він мусить побачити його вживу.
Я мушу це побачити.
Гей, Енте! Енте!
Він з Франції. Його звуть Лебрен, Фелікс Лебрен. Лілі з тебе сміялася,
коли ти сказав, що її переможеш. Так, Лілі!
МИ НЕ ЗНАЛИ, ЯК НАМ ПОТРІБЕН ЦЕЙ МАТЧ
Кажуть, вони вас поб'ють 21:0.
- У пінг-понг? - 21-0. Це вони.
Тут хтось каже, що переможе мене в пінг-понг 21:0.
Я в це не вірю. Не вірю.
Я в це не вірю. Я такого не терпітиму.
11-0? Одне очко я наберу.
Анізащо.
Одне очко я візьму.
ХОЧУ ПОБАЧИТИ ВІДЕО, ЯК ВОНИ ЙОГО РОЗТРОЩАТЬ ВСУХУ
ВІН ГАДАЄ, ЩО КРАЩИЙ ЗА ВСІХ У БУДЬ-ЯКОМУ СПОРТІ. МОЖЕ, ЦЕ ПРАВДА
МИ ТЕБЕ ЛЮБИМО, АЛЕ ВОНИ ТЕБЕ ЗНИЩАТЬ
Звідки в неї така координація?
Так, Лілі! Так, Лілі!
От смалить! Оце так смалить! Так, він смалить!
Це такий самий кайф, як закинути м'яча в кошик. Оці моменти,
коли ціла зала тебе вітає. Мені подобається. Я тепер фанат.
- Чудово. Дякую. - Так.
ТРЕНУВАЛЬНИЙ ЦЕНТР «КРЕПС» ВАТТІНІ, ФРАНЦІЯ
ФРАНЦІЯ
Фелікс впевнений у собі.
Фелікс тринадцятий у світі?
Апломб! У нього є апломб.
Це Леброн Джеймс.
- Це Леброн Джеймс. - Лебрен!
- Ліброн. - Лібройн.
Лібрейн.
- Сімнадцять? - Диви, диви! Це…
- Так! - Так!
Давай! От молодець.
Це інша справа.
Я казав, що ти нічого не знаєш про спорт.
Це просто! Як два пальці об асфальт.
Для нас як для команди зараз головне - бути
послідовними в підготовці, в режимі, дбати про своє тіло, про розум,
і це важко. Часу в нас небагато, і це міжнародні змагання.
Кожен день важливий.
Принеси мені льоду, будь ласка.
Усе, що ми робимо для них - лише найкраще.
Я присмачую рибу.
У день матчу кожен гравець каже нам, що він хоче. Отже,
у день матчу ми готуємо 12 різних страв.
- Зрештою, те, що на тарілці, - це те, що опиниться в їхньому організмі.
Ми мусимо бути дуже ретельними щодо того, що їм даємо. Високоякісне м'ясо, риба.
Овочі від місцевих фермерів. Ми працюємо лише з найкращими.
Ми мусимо пам'ятати про дієту гравців.
Таких, як Віктор, Еван, Руді, Білал…
Деякі гравці дуже пильно стежать за дієтою.
Вони працюють із нутриціологами клубу.
Ми мусимо підлаштовуватися під це. Наприклад, хтось не їсть яйця,
у них від яєць буває запалення.
Ми мусимо на це зважати.
Ми робимо протеїнові оладки.
Кілька таких оладок - це як протеїновий коктейль.
ВІКТОР ВЕМБАНЬЯМА ЦЕНТРОВИЙ, ЗБІРНА ФРАНЦІЇ
ЕВАН ФУРНЬЄ ЗАХИСНИК, ЗБІРНА ФРАНЦІЇ
Ти поспав?
Руді?
Ти поспав?
Ні, я був…
У барокамері?
Ти відчуваєш різницю?
Так, це неймовірно.
Мабуть, спробую ввечері.
Колись влітку в мене була травма, то я багато це робив
і швидко видужав.
Щодня робив?
Три-чотири рази на тиждень.
І довго?
Десь годину.
Тоді якраз вийшли "Дивні дива".
То я тоді щодня…
Який серіал?
"Дивні дива".
Я щодня дивився з місця, де зупинився.
Ти до залу?
Так.
Гаразд, ходімо пограймо.
Почнімо.
Це великий момент. Влучний момент для французького
баскетболу. Знадобився час,
щоб вивести збірну на такий рівень, щоб люди вірили,
що ми можемо перемогти в турнірі. Ми заздримо,
що в цього покоління Олімпіада буде вдома.
Шкода, що ми вже не граємо.
Боріс Діао. Який гарний кидок!
Я був капітаном збірної з 2006-го до 2018-го
року. 12 років. Навіть кумедно, бо багато хто питав:
"Хіба не Тоні Паркер капітан?"
Я зустрів тоні в НІСЕДі.
НІСЕД - це національний інститут.
Вони намагаються знайти найкращих і найталановитіших, які, на нашу думку,
колись стануть членами національної збірної.
Тоні навіть у юному віці поводився не так, як інші. Він казав: "Так,
я потраплю до Ен-Бе-А", "Я хочу бути найрезультативнішим",
"Я буду таким і таким", тоді як решта казали:
"Ну, можливо. Якщо станеться, то й добре". Я теж таким був, мовляв, "Побачимо".
- Команда трохи відставала, і Тоні Паркер… - Французи казали "Головне - взяти участь",
а я ненавидів цю фразу. Терпіти не можу, коли кажуть "Головне - брати
участь". Ні, головне - перемогти.
Так! Неймовірно! Неймовірно!
Я хотів зробити французький баскетбол великим.
Французи, чемпіони Європи, радіють, і ми теж.
У двадцять восьмому раунді драфту-2001
"Сан-Антоніо Сперс" обирають Тоні Паркера з клубу "Расінг", Париж.
Коли мене вперше обрали, французький баскетбол був…
маловідомим. Типу, "Нащо вони взяли розігруючого зі
Франції?" Усі вважали, що ми слабаки,
що ми не миємося, від нас тхне…
Такі речі. Але Поп у мене повірив.
Чому Поп на це наважився, чому ризикнув?
Бо він псих, божевільний.
Ну, він має причини вважати мене божевільним.
Десь на четвертому матчі сезону я дав йому м'яч і сказав: "Ти будеш тут командувати.
Або це буде неймовірний успіх, або ти все зіпсуєш.
Але я не чекатиму півтора-два роки, щоб це дізнатися.
Ти розв'яжеш це питання сам".
"Сан-Антоніо Сперс" - чемпіони світу.
Коли Тоні виборов титул, його роль у цій перемозі викликала
захват у Франції.
Багато хто покладав на мене надії.
Моя роль як неофіційного представника Франції
у США - я серйозно до неї ставився.
Коли я був малим, він втілював французький баскетбол.
Він був нашим кумиром. Це багато означало.
Французький баскетбол
був би іншим без нього.
У першому раунді "Сан-Антоніо Сперс" обрали Віктора Вембаньяму.
Коли "Сперс" обрали Вембі, він виклав у соцмережі
фото з моїм номером. Бо в дитинстві він вболівав за "Сперс"
і Тоні Паркера. Це було неймовірно,
просто неймовірно. Дивна штука - життя. Ніби йому судилося потрапити
до Сан-Антоніо.
Я був на тренуванні національної збірної в Парижі.
Після нас мала тренуватися молодіжна збірна, це була команда Вембі.
То було у 2018-му році. Йому було 14. Я побачив цього високого, худющого хлопця.
Я просто сів і почав спостерігати за тренуванням.
Потім взяв телефон і подзвонив Тоні Паркеру. Кажу:
"Ти найкращий у французькому баскетболі. Тішся, поки можеш,
бо через 10 років буде новий. Я його знайшов".
Тепер він нестиме смолоскип, який я ніс майже 20 років. Його черга.
Скоріш!
Стільки уваги - я б сказав, що це привілей.
Для мене це ніякий не тягар. Уся ця увага… вона просто в повітрі.
Атакуй, атакуй бразильців.
Не чекати! Не чекати!
Якщо я не читатиму цілий день у соцмережах про себе, то не відчую цей тягар.
У нас тут чудова атмосфера
перед появою господарів - Франції, і Вембі.
Віктор Вембаньяма, новачок року Ен-Бе-А.
На стадіоні здійнявся неймовірний галас.
Двадцять сім тисяч вболівальників розпечені до красного!
Цей турнір триває лише два тижні,
отже, треба почати потужно.
Грайте так, наче це спринт на сто метрів. Головне, щоб ми від самого початку
ми пам'ятали, ким ми є і якими рішучими маємо бути.
На нас чекає дещо неймовірне, і воно почнеться зараз. Уперед!
Хлопці, хлопці!
Синє, біле, червоне! Франція!
Мабуть, я ще не усвідомлюю, який це великий момент.
До мене дійде у першій грі. Це справді важко охопити.
Франція грає вдома з Бразилією.
Бразилія - одна з команд, які заслуговують уваги.
У них є сильні гравці. Їх буде важко перемогти.
Від цього хлопця, Вембаньями, багато очікують. Це неймовірний талант.
Віктор вміє робити такі речі, які до нього ніхто ніколи не робив.
Франція починає свій олімпійський шлях і заволодіває м'ячем.
Він поєднує в собі силу, швидкість, зріст і вправність.
Він робить кілька невдалих спроб, підбирає фол, і… м'яч у кошику!
Ось що було потрібно Франції. Вболівальники підвелися…
Гравець не має бути таким високим і таким вправним, але він таким є.
…Повертається і цього разу досягає мети.
Тут чудова атмосфера. Вембаньяма спіймав хвилю.
Він приніс Франції вісім очок. Найкращий бомбардир у грі.
Вембі!
Це щось видатне.
У мене ніколи не було варіанту "бути нормальним".
Через мій зріст, звісно ж.
Що це зробив Віктор Вембаньяма?
Лівою рукою!
Можна сказати, в останні 5-6 років я припинив
спроби вписатися.
Вембі, людина з гарячими руками.
Він їх зараз вбиває! Він вбиває їх зсередини!
Мене завжди питають: "Що ви відчували,
коли це сталося?" чи "Чи вас це здивувало?"
Ні, бо воно не просто сталося. Я над цим працював 15 років.
Ніхто не може зупинити Віктора Вембаньяму! Ніхто.
Я хочу змінювати ритм гри, щоб я міг диктувати її хід,
навіть коли я в захисті.
Блокувати кидки, які теоретично неможливо блокувати.
Я диктую гру.
Французька збірна вдало почала цю Олімпіаду.
Сподіваємося, що вони закінчать її золотими медалями.
Коли я вперше його побачив, то подумав: "Це майбутнє Франції".
Але він - щось більше.
Він - майбутнє баскетболу.
Ти псих! Ти псих!
Один є.
З мого досвіду саме складні матчі, які ми виграємо,
дозволяють нам стати кращими.
Якщо ми це зможемо, то будемо ще кращими.
Це необхідно.
У вівторок - Японія.
Це геть інший суперник, ніж Бразилія.
Ми мусимо бути ментально готовими.
Відпочивайте, і з понеділка працюємо.
Синій, білий, червоний!
Ні, це він.
Отак! Ти.
Дякую. "Хвала".
Гей! А зі мною ні?
Так, авжеж. З тобою за п'ять доларів. Так, друже! Чудово.
Ні, ні, ні.
Мабуть, кожен атлет, коли починає займатися спортом,
мріє про Олімпіаду, про перемогу.
А якщо це золото - це найвища вершина, найбільша слава, якої можна досягти.
- А ти? У тебе три по двадцять? - У мене? Три по двадцять
- і ще сім. Тричі двадцять. - Але в тебе лише три дартси.
Ні, он третій. Три по двадцять і сім, бачиш? Що скажеш?
І ще он той, так?
- Страшне! - Ти знаєш правила.
Це не лише в баскетболі.
Приємно мати з тобою справу.
Наш перший матч - зі збірною США. Ти все життя,
всю кар'єру працював для того, щоб змагатися з такими великими
баскетболістами.
Це може стати олімпійським видом? Як гадаєш? У майбутньому?
- Це все. Схоже, це кінець. - Бачиш, м'яч тут.
- Я виграв, мавпо! - Що, з'їв?
Я виграв! Я виграв.
- Ні, я виграв. - Ми не побили рекорд. Ні, я
- виграв! Шість і вісім, шість і п'ять. - Шість і вісім!
Збірна США - одна з найкращих команд. Для нас це буде викликом,
але боятися нема чого. Ми готові. А зараз можна просто пограти.
Завтра в нас перша гра.
Так. Перша гра,
як завжди, найважливіша.
Ми гратимемо зі збірною США.
Мені відомо, що наших вболівальників, зокрема, вас,
цікавить лише, чи ми можемо перемогти американців.
Але ми граємо і з іншими.
Поки що важливо, що б ми завтра зіграли якнайкраще.
У мене все. Дякую.
Я кажу гравцям: "Це спринт. Нема часу на розгойдування,
як в Ен-Бе-А. Тут інакше. Має бути інтенсивність".
Ці хлопці дуже добре підготовані. Вони не лише витримують тиск,
вони його прагнуть. Вони грають найкраще, коли є ризик.
У цій команді є три живі члени Залу слави. Важко сумніватися в такій команді.
У дитинстві я дивився Кевіна Дюранта. Він ніби каже: "Я просто люблю баскетбол,
ото і все".
Я вважаю, що Кевін - найкращий олімпієць усіх часів.
Було приємно знову його тренувати, бо з ним легко працювати.
Він любить баскетбол і любить бути частиною команди.
Леді й джентльмени, доброго ранку, вітаємо на борту "Євростар 91-26".
Рівень його відданості справі практично неперевершений.
Наше життя не було легким, і його шлях теж.
Ми - афроамериканська родина, голова якої - мати-одиначка без освіти,
яка народила ще підлітком. Ми не мали б пробитися.
Ми мали закінчити як інші такі родини, але я не хотіла,
щоб так сталося з моїм сином.
Це загартовує людину.
Я почав грати з кількох причин. Почуття товариства,
коли я грав із друзями і міг по-справжньому
пізнати людину. На майданчику ти знаєш, хто чого вартий.
Кевін хотів бути професійним баскетболістом.
Я не знала, що це означає,
але вимагала від нього навіть більшого, ніж тренер,
який знав, що це таке. Ми приїжджали до пагорба,
де треба було бігти вгору, і тренер казав "50".
А я казала: "50? Я посиджу в машині й почитаю,
а ти зробиш 150 чи двісті пробіжок.
Я почекаю". Він
сердився, але я робила те, що вважала за потрібне
для його підготовки.
Ось про що мені йшлося.
Іноді я не отримував задоволення від гри, і тоді я спирався на ті часи,
коли його отримував - у дитинстві.
Коли ми з друзями не думали про перемоги й поразки, а просто хотіли грати.
Так!
Сполучені Штати починають шлях, можливо, до п'ятого золота.
На майданчику повно найкращих гравців,
зокрема, олімпійський дебютант Стівен Керрі.
Нікола Йокич веде сербів, що мріють про медалі
й хочуть зробити прикрість американцям.
Що вміє Кевін Дюрант?
Кошик! Кошик!
Мені подобається бути серед найкращих. З хлопцями, які на такому ж рівні,
які пережили в цій лізі те саме, що й ти, які хочуть від життя того, що й ти.
Не часто можна опинитися разом з такими людьми, тим паче коли їх дванадцять.
Ти думаєш: "Я на вершині вершин, і я хочу, щоб так було завжди".
Коли ти щодня з ними, це такий зв'язок, що навіть казати нічого не треба.
Просто відчуваєш цю енергію. Ось чому я це люблю.
І починає США. Гра почалася.
Усі вони гравці стартового складу, чемпіони,
всі заслуговують бути на майданчику. Але коли турнір триває пару тижнів…
- Так! - Леброн Джеймс!
Щоб це сталося, усі мають докласти зусиль, і вони докладають.
Кевін Дюрант, найкращий олімпійський бомбардир
США всіх часів.
У Кевіна була невеличка травма литки. Він не грав місяць.
Кевін Дюрант, який не грав у показових іграх,
встає з лави запасних.
Я поважаю цю гру. Треба слухати тренера і робити те,
що він тобі каже.
Йокич продемонстрував свою магію.
Я завжди йому кажу, що робитиму як він каже.
Починати - я почну. Сісти на лаву - я не проти.
…Проходить під кільце, і Аврамович!
Високий хлопець. Добрич відбирає м'яч.
Вихор кидків від Сербії на самому початку гри.
Я намагався багато про це не думати. Просто морально готувався до гри.
Адебайо схибив, і Сербія знову перехоплює ініціативу.
Добрич біля кільця.
Серби налетіли як леви.
Кевін, так? Кевіне! Кевіне!
А ось і він. Кевін Дюрант.
На кожній Олімпіаді він наводив жах на суперників.
Він заміряється, і… є! Просто з лави, і одразу гол.
Так.
Тут, якщо ти схибив, за тобою є мегазірки, які можуть тебе замінити.
Тому і є ця параноя: "Я хочу бути досконалим".
Я постійно тренуюся, щоб бути на цьому рівні.
Я не тягнуся - він завжди такий.
Я намагаюся грати просто. Якщо я відкритий - пробую забити.
Кевін Дюрант - два-два.
Якщо ні, я пасую. Якщо мене пасуть двоє, я спробую віддати м'яча.
…Веде і пасує Едвардсу, який заганяє м'яча в кошик.
Гадаю, нам треба бути обережнішими з Кевіном.
Гаразд.
Він все ж таки щойно після травми. А тут спекотно.
Спекотно.
Я відчував, що він нам щось дасть.
Навряд чи хтось очікував,
що він так смалитиме.
- Як його звуть? Ви знаєте, хто він. - Ви знаєте, хто він.
Твою матір.
Це приємне відчуття, коли бачиш, як м'яч проходить у кільце.
Дюрант проти Йокича… Так! Кевін Дюрант безжалісний.
Замінимо його?
Є люди, які грають у баскетбол. Є люди, які грають роль. Є хороші співкомандники.
Він - усе це. Кевіну потрібен м'яч і кошик,
і він буде Кевіном. Це баскетбол у чистому вигляді.
- Кевін Дюрант. Плюск! - Чи ми таке бачили?
Він грав один раз за місяць, аж тут виходить і грає як…
справжній Кевін Дюрант.
Шанс на "дві за одну"… Дюрант нею користується. Гаразд…
- Три! Кевін Дюрант аж сипле голами. - Добре…
Дідько! Як же ж він грає! Збіса добре грає.
Сполучені Штати перемогли.
Фінальний рахунок - 110-84 на користь США.
Я не гуляю з золотою медаллю на шиї. Але спогади, досвід, подорожі, літаки,
автобуси, тренування -
це я можу носити з собою щодня. А медалі я не тягатиму в кишені чи на шиї.
Можна сказати, що це найрезультативніший гравець
в міжнародній історії баскетболу.
Я можу носити з собою цей досвід, ці історії, знання, які отримав.
Це може бути справді помічним.
Просто важко повірити, що можна так добре грати.
Але я вже певний час за ним спостерігаю.
О боже… О боже…
Я дивився на глядачів - 27 тисяч людей з різних кіл, з різних країн
прийшли подивитися баскетбол. Це справді неймовірно. Розумієте?
Якщо я можу зібрати їх разом, то я це й робитиму.
Я бачу, як це для тебе багато важить.
Так, звісно. Звісно. Бо… я виріс у районі,
де люди навіть не розмовляють одне з одним.
У світі стільки ненависті.
Коли люди сміються і жартують, дивлячись баскетбол,
я вважаю, це круто. Дідько, я від цього розчулююся.
Не знаю… Вибач. Бо на це не можна спокійно дивитися. Це ж треба, що вони
приїхали аж сюди, щоб подивитися, як їхній улюблений гравець грає на Олімпіаді. Вони
витратили гроші, привезли всю родину. Це ж круто.
Усе гаразд.
Ця гра врятувала мені життя. Вона витягла мене і мою
родину з різного лайна, тому я за це вдячний. Справді.