Fansen reiser seg i anerkjennelse av det de nettopp bevitnet.
USA gjorde rent bord.
De vinner 110-84 over Serbia.
Hvis du har Adebayo på hjørnet, og Durant er på 45…
Da dekker du faen ikke Adebayo, hvis Durant er der.
Han løper inn, kutter eller screener.
La oss se om Durant,
banens beste spiller som skyter 5-av-5 og trepoengere,
kommer og setter ballen i deres kurv.
Hvem dekker du?
Du dekker ham!
Du dekker ikke noen andre!
Ingen andre spillere angår deg! Bekymre deg bare for ham!
Det var min feil. Jeg burde latt en annen spiller dekke Durant.
Hvis vi ikke ser det selv og handler…
Det er han som skyter. Hvem andre?
Og han får ballen som om han er alene, som et spøkelse!
Vi står overfor en anledning vi venter fire år på å nyte.
Dette er kvelden en av disse åtte tapre sjelene vil huske for alltid.
- Fire. En, to, tre, fire. - Ja.
Takk.
100-meterfinalen for menn. Jeg skal rett og slett se verdens raskeste mennesker.
Stemningen her i Stade de France er helt utrolig.
Moren min løp under OL i 1992 i Barcelona.
Gilgeous fra Antigua, personlig rekord 53,8 på 400 meter for kvinner.
Mamma snakket lite om OL under oppveksten.
Heller hvor krevende det var å komme dit, og hva det krever å gjøre det bra i sport.
De ruver som kjemper blant mennesker.
Hvem av dem skal stige frem og seire
med hele verdens øyne rettet mot seg?
Det er sprøtt. Man jobber i fire år for, i deres tilfelle, ti sekunder.
Eller hvor lang tid hun nå brukte.
Du gjør alt du for å prestere ditt aller beste i de ti sekundene.
Man må anerkjenne det,
for jeg får så mange muligheter til å rette opp kampen eller vinne finalen.
For dem står alt på spill en veldig kort stund. Det anerkjenner jeg virkelig.
Det er klart for herrenes 100-meter finale i OL.
Henter de startblokkene?
Hele verden forbereder seg på å holde pusten.
Det er faen meg stille.
Spenningen på stadion er helt utrolig.
Jeg er nervøs, og jeg bare ser på.
En makeløs stemning for et makeløst felt.
Det er ganske jevnt nå. Kishane prøver å trenge gjennom.
Det er så tett!
Var det Thompson?
- Kishane Thompson… - Kom igjen!
…tror han vant med en hårsbredd.
Ingen vet ennå!
- Hva faen? - Ingen i verden vet!
9,79 for begge!
Lyles, med et tusendels sekund.
Han vant med fem tusendeler. Det er sprøtt.
Når man utretter noe stort,
er det stort av en grunn
og fordi de aller færreste klarer det.
Og for å nå dit, må du gjøre noe
de færreste er villige til, eller ikke gjør.
Der finner du unntakene.
Blant de største unge stjernene i spillet
må Shai Gilgeous-Alexander være blant de fem øverste på alles lister.
Shai setter den!
Og avgjør kampen for OKC!
Plutselig er han høyt og lavt. Han er en poengmaskin.
SGA kan notere seg atter et høydepunkt.
Når du lykkes, blir du avhengig av følelsen.
Følelsen av å bli bedre. Jeg elsker følelsen av forbedring.
Og Shai setter den og tar ledelsen!
Basketball var alltid en flukt fra hverdagen for meg.
Å, han treffer!
Shai Gilgeous-Alexander!
Målet mitt i basket er å bli så god som jeg kan bli,
få mest mulig ut av spillet, gi alt, og så får vi se hvor jeg havner.
Canada med 2-0 møter Spania med 1-1.
En kamp som kan få store følger for sluttspillet.
España!
Jeg tror vi alle setter oss høye mål, og jobber for å nå dem.
Alle de små tingene og alt vårt daglige strev vil bære frukter.
Vi vil få det vi gjør oss fortjent til. Så jeg fokuserer aldri på presset.
Dette er en veldig god test for oss. Derfor må vi være forberedt og fokusert.
Vi snakket om x-faktoren. Helt greit å ville være x-faktoren.
Vi kan ha mer enn én. Gjør det som er best for laget.
Kjemp i 40 minutter.
- Canada på tre! En, to, tre! - Canada!
Dette preger overskriftene på grunn av hvem vi møter.
- Hvordan føles det å møte sitt hjemland? - Bra. Canada er alt som betyr noe nå.
Og jeg er fokusert og klar for teamet og det vi skal gjøre.
- Greit. Lykke til. Takk. - Takk.
Hjembyen min er rett utenfor Barcelona. Den heter Badalona.
Alle der spiller basket.
Så jeg ble født inn i det.
Jeg spilte, men jeg var ikke så god.
Så jeg klarte isteden å bli trener på elitenivå.
Jeg var så heldig å få jobbe med Spania, bli en del av programmet og lære av dem.
Av treneren, av organisasjonen, og så videre.
Jeg møter Spania med stor respekt, men vil alltid slå dem.
Jeg har alltid vært en som støtter klubben min, samme hva.
På landslaget føler jeg meg mer kanadisk enn noen.
- Canada på tre! En, to, tre! - Canada!
Dette kanadiske laget har så mye talent.
La oss se om Canada drar dette i land og går 3-0 i gruppespillet.
Opp!
Willy Hernangómez stuper mot kurven.
Det er viktig for Spania.
Dette laget er så samspilte at de ikke er lettskremte.
Shai, du har ham!
Jeg er så heldig som kan trene en som Shai.
Iblant er det beste jeg kan gjøre å lene meg tilbake og nyte showet.
Snapper ballen!
SGA stjeler og dunker!
Han er en spiller som kan bli, og er i ferd med å bli, generasjonsdefinerende.
I tillegg er han en av de mest likendes, joviale og omgjengelige gutta på laget.
Han gjør alle til lags.
Gilgeous-Alexander igjennom!
- Barrett, treer fra hjørnet! - Stort skudd… Ja!
Viktig treer som gir to-poengs ledelse.
Shai er en av verdens beste spillere.
Å ha ham som pointguard på laget vårt… Det er topp.
Vi går på med selvtillit hver eneste kveld.
Canada er forblir ubeseiret her i 2024-lekene.
Og Spania er slått ut etter en hjerteskjærende avslutning.
Canada har billett til kvartfinalen.
Seks poeng og 3-0 i OLs tøffeste gruppe.
Vi kunne avsluttet bedre, men når alt kommer til alt,
så vant vi, og det er det viktigste.
Jeg tror vi er godt forberedt på neste runde. Da møter vi gode lag.
Vi er like gode, og møter hvem som helst.
Jeg vet ikke om dere…
Om dere har tenkt på dette, eller i hvilken grad dere ser på OL.
OL i 1992… Jeg vet at flere av dere ikke var født da,
men jeg husker ikke noe bedre OL. Det var Dream Team-året.
Årets OL har flere talenter enn noensinne.
Ikke bare team USA, men resten også.
Å være 3-0 i den tøffeste gruppen i OL, det betyr noe.
Vi slo verdens nest beste lag, for faen. Vi fant en måte å vinne på.
Nå går vi til kvartfinalen, og det blir helt rått.
Det blir tre Game Seven.
Og nå er tiden inne for å kjempe som aldri før.
To av dere har brikker.
Vær så god. Shai.
Tanken bak puslespillet med 15 brikker
er at hver av oss legger på en brikke og forteller alle hvem vi spiller for.
Og hvis medaljedrømmen går i oppfyllelse, blir det nasjonalsymbolet.
Vi deler jo familie.
Men jeg gjør dette for mamma især.
Hun har ofret mye for at jeg skulle komme hit.
Hun deltok i OL selv, så det føles godt å ta over stafettpinnen.
Så jeg gjør det for Charmaine.
Hei, hva skjer?
Vekke kampånden.
En liten oppkvikker.
Nå skal det spilles.
Hvem slapp inn Snoop?
Det er mye press på USA nå.
Det står om gullmedaljen. Alt annet skyves til side.
Hvorfor samler vi en stall så mange store navn?
Alle får ikke spilt engang, realistisk sett.
Årets lag er ikke bare bedre enn i 1992 fordi spillernivået er enda mer skyhøyt.
Motstanderne er nemlig langt bedre.
JEG ELSKER DEG, LEBRON JAMES
Føler du en viss respekt for Sør-Sudan som kan hjelpe i kampen?
Vi har sunn respekt for alle.
Kom igjen, femballøvelse. Vi trenger tre der nede.
Femballøvelse.
20-10-5.
Én til her nede.
Book.
Vi var usikre på hvordan laget ville se ut.
Ingen av oss forventet å få spillere av dette kaliberet på OL-laget.
Skyt, 'Bron. Ja, sir!
Steve Kerr er den perfekte leder til å veilede laget på ferden.
Vakkert. Ja, sir. Bra jobbet, Blue!
De to siste gangene valgte jeg Derrick med tanke på forsvar og bytter og sånt.
Men vær parat. Alle kamper blir ulike.
I Serbia-kampen bestemte vi oss for å sette alt inn mot Jokić.
Og det fungerte mye bedre enn bytting.
Så vi skal veksle mellom drop og switch.
Men min erfaring med dette er at hver kamp vil være litt annerledes.
Bare fortsett som nå. Vær parat, så vil det bli din tur.
Ja.
For meg er den vanskeligste delen av jobben spilletid.
Å velge rotasjoner.
Hvordan setter du sju Hall of Famers på benken?
Jeg har sagt det til teamet.
Dette er vanskelig for oss også. Det er vanskelig for deg å ikke få spilt.
Vanskelig for oss å ikke bruke deg. Men vi må ta innover oss hva det står om.
Basket er bare basket.
Mange viktigere ting foregår rundt om i verden.
Men når vi er ute på banen,
er det viktigst av alt.
Der satt den.
Det betyr noe å være ditt beste jeg. Det betyr noe å ta del i noe spesielt.
Det betyr noe å gjøre en innsats på banen som kan glede andre.
Alle pasninger er gode. Får vi ikke til en god pasning, hvis vi kløner,
så begynner vi bare forfra. Sett i gang.
Bra.
Pent.
Pappa var professor ved UCLA.
Og vi var mye utenlands.
Vi bodde i Beirut, Libanon, Frankrike, Kairo, Egypt…
Min erfaring fra andre land var avgjørende for modningen min.
Jeg ble en mann.
Man lærer empati ganske naturlig når man reiser.
Man forstår at folk kommer fra alle slags kår.
Ulike kulturer og bakgrunner, men innerst inne er alle like.
Mamma og pappa snakket aldri om empati.
De bare utviste det.
Jeg husker grillfester hjemme hos oss. Det kom arabere, israelere…
Folk fra hele verden diskuterte verdenshendelser.
Det var alltid så saklig tone
i hans intellektuelle samtaler med venner og kolleger.
Jeg observerte og beundret det.
Å konkurrere i OL minner meg om mye jeg har opplevd i livet.
Vi reiser over hele verden
og lever på en måte som minner om oppveksten.
Kom igjen.
Skjerp dere. Kampslutt. Fokuser.
Han har en egen ærlighet, en egen evne til å se deg for den du er,
til å skjønne hva som driver deg og faktisk bry seg om hvordan du tenker,
både på og utenfor banen.
Hensikten var god, men nå må vi rydde opp, ikke sant?
Så angående dette… LeBron sa det nettopp. Vi må gjennomføre.
Steve kjenner meg nok bedre enn noen annen trener jeg har spilt for.
Han sper på med livslærdom som får oss til å føle oss som barn som spiller for gøy.
Digger det!
Han bruker andre ord enn trenere flest.
Det er mer avslappet. Mer en samtale enn veiledning.
Bra! Veldig bra.
Bunnsolid.
Jeg har havnet i noen fantastiske basketballmiljøer
og organisasjoner, og jeg tror jeg har god vinnerteft.
Press på, Blue!
Jeg tror det er en kombinasjon av konkurranseevne og glede,
og glede over andres fremgang.
Vakkert.
Bare fortsett å tenke. Press, kutt…
Det er vinneroppskriften.
Det intensitetsnivået trenger vi samtlige 40 minutter.
Hvis vi kan legge press i fire eller fem minutter,
få inn neste gruppe, gjenta det…
Da kveler vi lag. Demoraliserer dem.
Vi knekker selvtilliten deres. Knallbra treningsøkt.
Vi holder det gående.
- Gull. Én, to, tre… - Gull!
Godt jobbet, karer.
Mine damer og herrer, en applaus for turnerne i kvinnenes mangekampfinale!
Biles først ut på hopp. Hun tar sikte på sin sjette olympiske gullmedalje.
Det er stinn brakke her.
Er det Simones siste også? Det er hennes siste, ikke sant?
Ja. Hun kan umulig gjøre det igjen.
Med mindre hun er 'Bron.
Vi presenterer Simone Biles!
Jeg kunne fått til mye hvis jeg trente hele livet.
Men ikke det. Det ville jeg ikke prøvd på engang.
Solid start.
Bra jobbet!
Og hun har det vanskeligste programmet i verden.
Jøye meg!
Hvordan kommer hun så høyt?
Hun kan dunke, tro meg.
Gullvinner og olympisk mester,
Simone Biles!
Ja!
Vi har nettopp vært vitne til noe storslagent.
Tidenes beste!
Ingen tvil om det.
KD, hva syntes du?
Helt sinnssykt. En utrolig atletisk oppvisning.
Jeg digget det.
LILLE, FRANKRIKE
Bare strekk den litt.
Bare litt.
Dette beinet er svakere.
Hasen er strammere.
Du bruker dette mer.
Press mer, takk.
Jeg vil hevde at uten kjærlighet, lidenskap
og engasjement vil man ikke lykkes i noe, heller ikke basketball.
Lær, Vlado.
Følg med.
Jeg lærer.
Det viktigste er personlig motivasjon, men hvis du ikke har det i deg,
er det vanskelig å motivere seg selv og andre.
Pešić er en trenerlegende i Serbia.
En av de beste trenerne i serbisk baskethistorie.
Han vantrives når alt er på stell.
Han presser alltid på for å holde alle engasjerte og fokuserte.
Å, faen. Du ga meg den tyngste.
Det mest imponerende er at han er 75 år, og kommer på trening hver dag.
Han ser bare fremover, og sikter høyt. Det er imponerende.
Trenere flest tror vi kan kontrollere alt.
Det funker ikke sånn.
I dag ser spillerne også på deg, de analyserer deg for å se
om de kan sluntre unna eller få en fordel.
Det som irriterer ham mest, er vi unggutta.
Han herser med oss hele tiden.
Men hvis noen vet hvordan man tilpasser og forbereder seg på noe, er det jo ham.
Nå for tiden er trenerens jobb langt mer komplisert
enn den var i mine dager.
Det holder.
Da bommer du ikke.
Den havner foran.
Jeg tror dette er en av våre mest talentfulle staller siste ti år.
Det skjer noe når du går med landslagsflagget på brystet.
Energien og følelsen... Helt makeløst.
Sånn ja. Mer, mer!
Kom igjen!
For kapteinen på Serbias landslag er presset enormt.
Jeg vil gå foran med et godt eksempel.
Lagfølelse er jo avgjørende. Lagstil og selvtillit er viktig.
Han har vært på landslaget i 10-15 år, og har opplevd alt.
Bogdanović vil ha den,
tar den…
- Setter den! - Setter den!
Vanvittig hardtarbeidende og velfortjent kaptein for Serbias landslag.
Spill!
Våre beste spillere er ledere.
Ledere av store europeiske klubber.
Vi har spillere i NBA, som Jokić og Bogdanović,
som endrer spillet i selveste NBA.
Den pasningen. Den avslutningen. For et spill!
Jokić er en dirigent.
Han kontrollerer alle angrep på en måte jeg aldri har sett maken til.
Ikke Magic.
Ikke Nash.
Det vi ser fra Jokić, er genistreker.
Og alt det gjør han mens han ser ut som sistevalget på parkbanen.
Jokić til topps!
Den er god!
Nikola Jokić er den beste basketspilleren nå.
Han har vært MVP i ligaen tre ganger, og det er svært få forunt.
Posisjoner deg her…
Han kommer til meg, jeg tar imot, han står klar til å få pasning tilbake.
- Men så gir du ham den ikke? - Jo, jeg gir ham ballen.
Det stemmer, du er her.
Du gir ham ballen, han tar imot her.
Nikola er et funn av en spiller for enhver trener. Et funn på alle vis.
Iblant irriterer det meg at han vil gjøre alt for å vise,
ikke bare overfor meg, men overfor alle, at han støtter dem.
Jeg vil at han skal være egoistisk iblant.
Tenke mer på seg selv. Men Jokić er en lagspiller.
Full gass til hjørnet.
Folk tror at Nikola er en underlig skrue.
Men Nikola er en helt vanlig fyr.
Veldig ydmyk fyr.
Med ham og Bogdan kan laget utrette mye.
Serbia fikk sølvmedalje i verdenscupen.
Og Nikola Jokić spilte ikke engang for laget.
Når du alt vinner mye og får legge til verdens beste spiller,
drar du nok til OL med høye forhåpninger.
Nå har vi Nikola Jokić.
Hva kan man forvente? Jo, gullmedalje.
Vi er alle stolte av Nikola, av det han har oppnådd.
Og ennå med mange år foran seg til å gjenta det igjen og igjen.
Så det skaper mye press på ham og på laget under OL.
Men da trives vi. Vi trives under press. Vi liker utfordringer.
Vi vet alle hvor gjerne det serbiske folk vil at vi skal vinne.
De vil så gjerne at vi skal lykkes.
Hele landet ser på.
Basket ligger i blodet til serberne.
Det er mer enn basket for oss. Vi lever og ånder for det.
Basket i Serbia brakte folk lykke
i en tid da det sto dårlig til i landet vårt.
Det er derfor basketball er nasjonalsporten.
Før Serbia ble et uavhengig land,
var vi en del av Jugoslavia, et land med seks forskjellige republikker.
Jugoslavias regjerende olympiske mestere tar bronse.
Sammen med USA var Jugoslavia en basketball-supermakt.
Sent 80-tall og tidlig 90-tall var Jugoslavia Europas beste lag.
Vi ble verdensmestere fem ganger.
Vi vant EM hvem vet hvor mange ganger.
Laget deres i de årene,
den generasjonen spillere, de er vårt Dream Team.
Min generasjon var nummer én internasjonalt, og suksessen fortsetter.
Man kunne ikke laget bedre lag, i hvert fall i Europa, enn Jugoslavia.
Mestere nå for femte gang.
1991 var sist vi spilte sammen.
Det var en vond tid for folk i Jugoslavia.
Borgerkrigen var det verste som kunne skje.
Dette er World News Tonight på ABC med Peter Jennings.
God kveld. Vi skal til Jugoslavia. USA tror landet er i ferd med å bryte sammen.
Med sine seks republikker og 24 folkegrupper har mange trodd
at etniske spenninger i Jugoslavia måtte føre til konflikt.
Jugoslavias oppløsning påvirket alt.
Først og fremst påvirket det folks liv.
PREDRAG DANILOVIĆ JUGOSLAVIAS HERRELANDSLAG, 1989-2000
Og for ikke å nevne basketballen.
En kolonne jugoslaviske stridsvogner brøt ut av basen
og rykket fram mot hovedstaden mens de skjøt.
I Jugoslavia der og da visste ingen hva morgendagen ville bringe.
Ikke på basketbanen, men i livene våre.
I 1992, rett før OL i Barcelona,
sanksjonerte FN den delen av Jugoslavia som er Serbia og Montenegro.
Sanksjonene inkludert sportsaktiviteter.
Så fra 1992 til 1995 hadde vi ikke mulighet til å spille.
Jeg tror vi hadde tidenes beste basketlag som ikke fikk spille noe sted.
Det er synd, for vi ville hatt et veldig bra lag i Barcelona.
Og alle var spente på hvordan det ville gå om det laget møtte Dream Team.
Spille mot Jordan og Magic og resten...
Det ville blitt tidenes storoppgjør.
Hadde Jugoslavia forblitt intakt,
kunne de gitt USAs basketlandslag en viss motstand.
Vlade Divac var en stjerne på det jugoslaviske laget, men er serbisk,
så hans lag får ikke spille i Barcelona.
Øyeblikket da de fortalte oss at vi ikke fikk delta i OL,
var en av de tyngste dagene i mitt idrettsliv.
Som forventet tok USA gull her i Barcelona.
I 1995 besto Jugoslavia bare av to republikker, ikke seks.
Jugoslavia med Serbia og Montenegro.
Og nok en gang, mine damer og herrer, er Jugoslavia tilbake på scenen.
Vi gledet oss veldig til å delta igjen,
og gjøre landet vårt lykkelig igjen.
Jugoslavia, tilbake etter sanksjonene,
tar EM-gull for herrer i basket i 1995!
Da de fikk gullet glemte vi, en stakket stund,
hele vår fortid, alle våre dager med krig og sorg.
De vinker til fansen,
som vifter med flagg tilbake.
De har grunn til å feire!
Basketball ga oss følelsen av å kunne si: "Ha! Vi er best. Vi er bedre enn deg."
Hjemme ventet flere hundre tusen mennesker på gata. Det ble en storslått feiring.
Det var et øyeblikk som jeg aldri vil glemme.
Et avgjørende øyeblikk for lokal basket som ga selvtillit til nye generasjoner.
De satte en standard. Man kan vinne!
I 2006 fikk Serbia sin uavhengighet.
Å bygge et lag fra bunnen er krevende, men Serbia har alltid vært et idrettsland.
Så de holdt den gamle tradisjonen i hevd, på et høyt nivå.
Kom igjen.
Kom igjen. Bra jobbet. Bra jobbet.
- Hvem er best? - Serbia!
Det er noe jeg vil si dere.
Er man ute av stand til å innrømme at noen er bedre enn deg til visse ting,
og ikke bare i idrett…
Det er vanskelig å innrømme.
Men bare slik kan man bli bedre.
I Serbia tror alle at vi er best, at det ikke er nødvendig å lære noe,
fordi vi er gudgitte. Drit i det. Det er bare sånn det er.
Basket har aldri vært mer populært i Serbia enn nå.
Men utvalget blir stadig mindre. Vi er ikke Jugoslavia lenger,
med 22 millioner innbyggere. Vi er et mye mindre land nå,
med 7-8 millioner mennesker.
Det betyr mindre potensial.
Trener, har du vurdert å dra ut i kveld? Spise middag et sted utenfor landsbyen?
- Hvem? - Staben eller spillerne.
Det er sent.
De vil være der.
Hvis vi bare kunne bryte monotonien litt… Nå har vi sjansen.
La dem løpe runder.
La dem løpe rundt her.
Det er to stadioner her.
Selvsagt er kampen mot Sør-Sudan en veldig skummel kamp for oss.
SERBIA MOT SØR-SUDAN GRUPPEFASE C
Dette er kampene man drømmer om å få spille som ung.
Vinner du denne kampen, har du en sjanse til å ta en OL-medalje.
Begge lagene vet de kan bli kvartfinalister med seier i dag.
Serbia har en gyllen mulighet til å lage rabalder om de går videre.
Seier mot Sudan
ville bety mye for oss med tanke på å gå videre i turneringen,
men det ville også styrket selvtilliten vår.
Denne kampen ville Bogdan sette rekord som toppscorer på Serbias landslag noensinne.
Blant landslagspillerne de siste 50 årene er det mange store navn.
Så det legger mye press på ham og laget at han kan oppnå det.
- Hvem er best? - Serbia!
Tilbake til Jokić. Så langt har han satt en treer.
Gjør det til to, her i OL!
Jokić, bak ryggen! For en pasning!
En Magic Johnson-aktig stil.
Husk å være aggressive!
OK?
Kom igjen, kom igjen!
Tøff tilbakestegs-treer. Perfekt.
Bogdan Bogdanović, rett fra sin beste NBA-sesong…
Vi er et lite land, og som ung får du stadig vekk høre at vi er best i basket.
Verre er det ikke, liksom.
Og når vi gjør det så bra, får man troen.
Forventningene er skyhøye.
Men vi vet også at i idrett skjer ingenting av seg selv.
La oss presse og bruke sidepasninger.
En sidepasning til Bogdan, og så en brystpasning. OK?
Kom igjen, kom igjen!
Bogdanović pløyer gjennom det andre laget, ut til Jović, og han setter en treer.
Nikola Jović, én konsonant fra å være MVP.
Shayok vil ta den fra Jokić.
God hjelp fra svaksiden. Mottak-og-skudd for Kuol i hjørnet.
Trepoenger for Bright Stars.
Bogdan! Bogdan, vi er svake!
Bogdanović sier: "Gi meg ballen oftere."
Som toppscorere flest.
Bogdan utgjør, noe jeg stadig gjentar, kontinuiteten i dette landslaget.
Overlegen kvalitet og erfaring.
Ut til Micić, som setter en treer.
Bogdanović har hatt stø hånd. Han setter den.
Bogdan Bogdanović! Han har 20!
Bogdan har spilt med dette laget veldig lenge.
Spillere som kanskje er på tredje nivå i NBA
kan nå øverste nivå i OL.
Bogdanović fra langt utpå, setter den!
For en kamp for Bogdan Bogdanović, med 28!
De spiller for landet sitt. De får en annen stolthet i den drakta, det ser man.
Man ser det på ansiktene deres.
For en kamp for Bogdanović! Han leverer 30 poeng.
Å bli Serbias toppscorer gjennom tidene var en av de største bragdene i karrieren.
Men på landslaget er enden på visa alt som betyr noe.
Hvordan avsluttet du mesterskapet?
Serbia vinner, og går videre til Paris og kvartfinalen for herrer.
Klemmer du ikke trenerne dine?
Først spillerne.
- Hvem er best? - Serbia!
Tekst: Nicolai Herzog