Nem tudom, melyik másik meccsen van annyi energia,
mint ami itt vár ránk.
Franciaország és Németország is két győzelmet szerzett a csoportkörben.
A mai győztes csoportelső.
Az egyik csapatból a jövő hét legerősebb továbbjutója lehet.
Schröder labdát szerez, végigviszi, és bent is van!
Schröder kiadja. Wagner, hárompontos.
Megvan! Gyorsan belejött. Németország növelni akarja az előnyét.
Wagner átugrotta!
A németek nagyon jól kezdenek Franciaország ellen.
Gyerünk!
Fiúk, csak pozitívan!
Gyerünk!
Németország 21 ponttal vezet a házigazda ellen.
Szinte hihetetlen.
FÉLIDŐ FRANCIAORSZÁG 27-48 NÉMETORSZÁG
Miért vagyunk itt? Mit akarunk elérni?
Az aranyérmet akarjuk?
Nem tudjuk, mit akarunk.
Szétszednek minket. Nincsenek helyzeteink. Nem tudunk pontot szerezni.
Folyamatosan elzárnak. Folyton helyet cserélnek. És nincs válaszunk.
Egymást akadályozzuk félpályánál. Nem tudunk támadni.
Az elzárás-leválást sem tudjuk kezelni.
Így akarunk mi olimpiai aranyat? Egy fenét!
Tavaly is szétvertek. Idén is szétvernek.
Semmivel sem lettünk jobbak. Nevetnek rajtunk.
És senki sem reagál.
Elszórakozunk.
Ha labdát kérünk, összezárnak.
Egy-egy ellen se megy.
Ha háromszor jutnak labdához, háromszor zsákolnak. Támadjunk!
Mozogjunk! Váltsunk oldalt!
Elvileg jobbak vagyunk náluk, nem? Elvileg.
De csak rosszabb csapatok ellen nyerünk, és mindig a szerencsén múlik.
Ha egy ilyen csapatot akarunk legyőzni, össze kell játszanunk. Ez így nem elég.
Faszom!
KARNYÚJTÁSNYIRA AZ ARANYTÓL
Felhúzott, hogy ilyen könnyen elvernek minket.
Azért jöttek, hogy megverjenek, és sikerült is nekik.
Nem reagálhatnánk valamit? Nem üthetnénk vissza?
Félidőnél indokolt volt leosztani a csapatot.
Jogos volt, és hatott is.
Neki a legnagyobb a hatása a többiekre.
Batum üresen, és bedobja!
Két dolgot próbálunk átadni a francia csapat játékosainak.
Az önzetlenséget és a harci szellemet.
Ez a két dolog a fő erőforrásunk.
Semmi jelentősége, ha elveszítjük a meccset.
Akkor is negyeddöntősök vagyunk.
De próbáljunk meg úgy játszani, ahogy kell!
Harcoljunk, támadjunk, hogy így menjünk tovább a következő meccsre!
A harc tart életben. Az ad esélyt, főleg ezen a szinten.
A németek… Hát, okkal ők a világbajnokok.
Nem véletlenül lettek azok.
Wagner!
Franz Wagner!
Jobbak voltak nálunk.
Küzdöttünk, de nem volt elég.
Sokkal jobban akarták a győzelmet, mint mi, és ez fontos lecke számunkra,
mert ha így játszunk, mi is bárkit legyőzhetünk.
A kérdés az, hogy lehetnének erősebbek a támadásaik.
A választ még keresik.
FRANCIAORSZÁG, LILLE
Dominó, basszus!
Tíz.
CENTER, USA
Plusz szabályokat találtam ki, hogy nagyobb legyen a verseny.
Hogy legyen valami tét.
Aki a legkevesebb pontot szerzi, az nyom 15 fekvőt.
A vállán látszik,
hogy sokat fekvőtámaszozik.
Sokat bizony.
Ne már!
Ennyi volt!
- Mi a fasz? - Basszus!
Mi a fasz?
- Oké? - Mennyi van még?
- Megvan a 15. - Megvolt.
Egy fenét!
Nem, haver!
Visszatértem!
PÁRIZS 2024
PIERRE MAUROY STADION BEJÁRAT
Érdekes mérkőzés várható a Pierre Mauroy Stadionban:
az Egyesült Államok Dél-Szudánnal játszik.
Az USA számára a fő kérdés a játékidő elosztása,
főleg Jayson Tatum kapcsán:
az NBA egyik legjobb játékosa, a bajnoki csapat tagja még nem játszott.
Az NBA egyik legtöbbet nyert játékosa,
úgyhogy érthető a felháborodás,
de senki sem számított rá, hogy Kevin Durant
olimpián eddig nem látott teljesítményt fog hozni.
Bármelyik 12 játékossal nyerhetnénk.
Nagyon fontos, hogy amikor valaki pályára lép,
az odategye magát, különben jön helyette egy másik sztár.
Ebben rejlik a csapat ereje.
Bam az egyik leglenyűgözőbb ember, akit ismerek.
Nagyon hisz abban, amit csinál,
de alárendeli magát a csapat érdekeinek,
amiben óriási erő van.
Ha bejön egy megbeszélésre, mindig mindenkivel lepacsizik.
Senkit sem hagy ki. Bamnek mindennap jó napja van.
Egy szupersztár, az NBA All Star-játékosa.
21-ben aranyat nyert,
de megmaradt a melós mentalitása.
Bam nagyon sokoldalú játékos az NBA-ben.
Az olimpiai csapatokban az ilyen sokoldalú emberek a legértékesebbek.
Meg kell találni azokat, akik a labda nélkül is
tudnak tenni a győzelemért.
És Ben ilyen.
Bárkit tud fogni.
Szó szerint bárkit.
Mellé meg szerez egy meccsen 20 fölötti pontot
és 10 fölötti lepattanót.
Talán az egész sportág egyik legalulértékeltebb játékosa.
Az anyukájának is megmondtam: nagyon büszke lehet a fiára.
Folyamatosan fejlődik,
pedig már annyi mindent elért!
De kosarasként még mindig
felfelé ível a pályája.
Hol van? Itt van Bam!
- Mondd meg, kinek szurkolsz! - Épp azt próbálom eldönteni.
- Ez az én mezem. - Akkor te az USA-nak szurkolj!
A 13-as: Bam Adebayo!
Ez az!
Tizenkét éves koromban nem hittem volna el,
hogy kétszer is kijutok az olimpiára,
és az anyukám élőben nézheti a lelátóról.
Nem hittem volna el.
Tudod, mi ez? Most aratja le a munkája gyümölcsét.
Ne már!
Dél-Szudán most átveheti a vezetést. Shayok begyűjti a két pontot.
Ezt nézd meg!
Eladta a labdát.
Bam, felmész!
Ez az!
Folyamatosan ott van a fejemben, hogy a semmiből törtünk ki.
Tényleg a semmiből.
Tíz-tíz, döntetlen az állás.
Bam Adebayo, Anthony Edwards és Jrue Holiday jönnek fel.
Meg kell állítani őket.
Észak-Karolina vidéki részén nőttem fel.
- Vedd el! - Adebayo labdát szerez.
Így kell ezt!
Szép védés!
Anyukámmal évi 12 000 dollárból próbáltunk megélni egy lakókocsiban.
Edwards Adebayónak, aki azonnal bevágja!
Anyukám nem vezetett. Mindennap gyalog járt munkába.
Esőben, hóban, fagyban.
De mindig eljutott dolgozni.
- Adebayo messziről küldi meg! - Ez az! Hárompontos!
Mindig mindent előkészített, kirakta nekem a tiszta ruhát.
Reggel én csak felkeltem, fogat mostam, zuhanyoztam,
megreggeliztem, és indultam a suliba.
És ezt minden áldott nap megcsinálta 16 éves koromig.
Az Egyesült Államok már 20 ponttal is vezetett!
A félidőt 19 pontos előnnyel zárják.
Ahogy az ember felnő, kezd rájönni a dolgokra,
kezdi észrevenni a különbségeket.
„Azta, van, aki ilyen házban lakik? Azta, van, akinek ilyen kocsija van?
Nekünk autónk sincs, és a mi házunk nem ilyen.”
De ennek köszönhetően gyorsabban értem, mint a többiek,
mert úgy döntöttem, elfogadom, hogy nincs meg mindenem.
Anya megdolgozott érte, hogy legyen mit ennünk, én meg önmagam lehettem.
Gyerek lehettem.
White az elzárás után megindul és feladja.
Adebayo pedig szárnyra kap!
Amit anyám végigcsinált, az nem volt könnyű. De ott látni Lille-ben…
Ennél több nem is kell.
Ennél nincs is jobb motiváció.
Egy lakókocsiban nőttem fel anyukámmal.
Most meg itt vagyunk az olimpián.
Na, az ilyen zenét csípjük!
Adebayo bent van, és felteszi!
Az USA minél nagyobb előnnyel akar nyerni. A pontkülönbség is számíthat.
Végig hajtaniuk kell.
És itt a hab a tortán!
Az USA mindenkit leiskolázva érkezik a kieséses szakaszba.
Átlagosan 21,3 pont előnnyel nyerték meg a meccseiket.
Ez rengeteg.
Nyolc csapat jut tovább a kieséses körbe.
Aki túljut a negyeddöntőn,
az garantáltan játszhat legalább a bronzért.
Ott kezdődnek az érdekes dolgok.
Nyolc csapat maradt, és mindben vannak szupersztárok.
Nincs könnyű ellenfél.
A kieséses körben bármi megtörténhet,
de vajon ki fogadna az USA ellenében?
Az Egyesült Államoktól egyáltalán nem félünk. Állunk elébe a kihívásnak.
Nem fix, hogy minden meccset megnyerünk.
Bármelyik csapat képes minket legyőzni. Muszáj mindent beleadnunk.
Kieséses meccsek az aranyig. Egyszerű.
Nyerni kell.
Kedden nyolc csapat négy meccset játszik. Melyik negyeddöntőt érdemes megnézni?
Kanada Franciaország ellen. Ez izgalmas lesz!
Hogy a franciák jók-e?
Hát, ez jó kérdés.
- A franciák nem játszanak jól. - Katasztrofálisak.
Hivatalos: a francia csapat szarban van.
A németek pár napja lealázták őket.
A meccs után Evan Fournier azt mondta, ma a legjobb védekezés a támadás.
„Ez már nem a 90-es meg 2000-es évek kosárlabdája,
amikor félpályánál lehetett védekezni. Muszáj támadni.”
Megkérdőjelezi Vincent Collet filozófiáját.
„És szerintem hiányoznak az alapok.”
Azta! Oké, Evan.
Evan nagyon akar nyerni.
Neki tényleg csak a győzelem számít.
Van, aki inkább amolyan csendes gyilkos.
Hát, ő nem. Ő tüzesebb.
Nem fél a pillanattól.
Evan Fournier mindig mer kockáztatni.
Elhiszi, hogy sikerülni fog, és te is elhiszed neki.
Semmitől sem ijed meg. Ezt bírom benne.
Nem fél a pillanattól. Átveszi a labdát, és játszik.
És ha tovább akarunk jutni, pont ez kell.
Sokat beszéltek már róla. Az előző meccsen elbántak velünk.
Hazai pályán még nagyobb lesz a nyomás.
És oda kell tennünk magunkat.
Elég tökösnek kell lennünk,
hogy élvezni kezdjük a versenyt, a nyomást, meg ezt az egészet.
Nem segít, ha egymásra mutogatunk.
Mindenkinek bele kell néznie a tükörbe.
Egy ország lelkesedését érezzük.
Ilyen lehetőség egyszer adódik az életben. Muszáj észnél lennünk,
de mindent bele kell adnunk.
Ez már így alakult. A lényeg, hogy továbbjutottunk.
Ez már a kieséses szakasz.
Itt már nem lehet hibázni.
Tegnap Evan Fournier azt mondta, hogy a legjobb védekezés a támadás.
Mit gondolsz, az egész csapat átvette ezt a gondolkodásmódot?
Illetve hogy kommentálnád a szavait?
Evan Fournier nem a csapat,
ő csak Evan Fournier.
Ez egy sajnálatos, elfogadhatatlan kijelentés,
amiért vállalnia kell a felelősséget.
Úgyhogy erről beszéljen ő!
Én már elmondtam, amit akarok, nincs több hozzáfűznivalóm.
Kitartok amellett, amit mondtam.
Sajnálom, hogy Vincent így érez.
Nem akartam…
Nem akarom megbántani, csak szeretném, ha fejlődnénk.
Egyetlen célom van: hogy nyerjünk.
Nem tudom, tegnap hány pontot szereztünk?
Hetvenegyet.
A ránk váró meccsek közül egyet sem fogunk megnyerni 71 ponttal.
A csapat fejlődését akarja, és tudja, hogy itt az idő változtatni.
Jól esik az emberek támogatása.
De persze a nyomást is érzem,
ami ezzel jár.
2014 óta az edzőm.
Szerintem jól végzi a dolgát. Nem helyez rám felesleges nyomást.
Próbálunk arra koncentrálni, ami jön: mindig a következő meccsre.
És egyelőre működik.
Mivel kanadaiak vagyunk, a felét franciául kell mondjam.
Mert kétnyelvű ország vagyunk.
Én aztán nem vagyok kétnyelvű. Csak annyit tudok:
Bonjour, je m'appelle Dillon, comment t'appelles-tu ?
Jól hangzott, de nem értettem.
Vagy azt tudom válaszolni: Ça va bien, et toi ?
Ez már menőzés!
Meg azt is tudom: Puis-je aller aux toilettes ? Kimehetek mosdóba?
Ennyi.
Emelem poharam az ünnepeltre, Jax Brooksra!
DILLON TESTVÉRE
Köszönjük, Dill! Köszönjük a meghívást, köszönjük, hogy részesei lehetünk ennek.
Nem semmi, hogy részünk lehet az olimpiai álmodban.
Alig várjuk, hogy a döntőben szurkoljunk neked!
- Egészségünkre! - Egészség!
A legtöbben félreértenek.
A pályán rettegnek tőlem.
Mindenki tudja, hogy az arcukban leszek,
és szétosztom őket, bárhogy is alakuljon a meccs.
De amikor nem a pályán vagyok, elengedem magam, és Dillon Brooks lehetek.
Egy kedves srác, aki szeret a családjával és a barátaival lenni.
Kiskorodban sokat hordtalak Raptors-meccsekre.
És te sose tudtál megülni a fenekeden.
De olyankor mintha leragasztották volna.
Nagyon figyelt. És mindig kellett egy aznapi programfüzet.
- Mindig. - Mindig. Füzet mindig kellett.
Otthon az ágyadban újra és újra elolvastad a programfüzetet.
Máskor sosem olvastál, de a programfüzetet mindig faltad.
Azok a meccsek,
Vince Carter meccsei a Raptorsszal teljesen lekötöttek.
Ja, olyankor nem izgett-mozgott.
Két dolog kötött le, a kosár és a Toy Story.
- Tényleg, a Toy Story! - Ja, a Toy Story.
- Imádta Woodyt. - Imádtam Woodyt.
Nem érdekel, ki mit gondol rólam. Az vagyok, aki vagyok.
Kialakítottam a saját játékstílusomat, és folyamatosan fejlődöm.
Két éve egy meccsen
beszóltál Jamaal Magloire-nak.
- Emlékszem. - És kiabáltál vele.
- „Ez az én házam.” - Ja.
Jamaal meg válaszolt valamit. Te meg odanéztél rám. „Ugye, Anya?”
Én meg…
Emlékszem.
Az egy jó nap volt.
Végül megnyertük a meccset.
Jó nap volt.
Csodálatos itt lenni. Köszönöm, hogy mind eljöttetek.
Ez rengeteget jelent.
Nagyon jó látni titeket.
INSEP FRANCIAORSZÁG, PÁRIZS
Szuper érzés a torna további részére az INSEP-be költözni.
Ez a bázisunk. Fiatalon mind itt edzettünk,
úgyhogy ez mindannyiunknak segített a feladatra koncentrálni.
Három napunk van a negyeddöntőig.
Olyan jó itt lenni! Mintha hazajöttünk volna.
Az INSEP a legjobb francia sportolók tehetséggondozó intézete.
Egy profi karrierre készülő tinédzser számára ennél nincs jobb hely,
mert a francia kosárlabda legjobbjai
mind itt edzenek mindennap.
Ide visszatérni olyan, mintha visszamennénk gyereknek.
Ezért imádok a válogatottban játszani.
Érezhetően más a hangulat, más az energiaszint.
Tudjuk, miért vagyunk itt. Tudjuk, mi a dolgunk. Csak meg kell tennünk.
Tényleg olyan, mintha újra 13-15 évesek lennénk.
És ez tök jó érzés, mert szeretnénk megőrizni
ezt a családias hangulatot a válogatottban.
Ez a pályán is érezhető.
A szüleim itt ismerték meg egymást.
Mindketten dzsúdósok voltak.
Apámból a válogatott vezetőedzője lett.
Gyerekkoromban mindig itt lógtam a sportolók között,
ez az életem része volt.
Én is itt ismertem meg a feleségemet. Úgyhogy ez a hely rengeteget jelent nekem.
Kanada. Szerinted mi kell, hogy megverjétek őket?
Azon a ponton már nem az ellenféllel kell foglalkoznunk.
Ott már magunkra figyelünk: a felkészülésre,
az egységre, a közös hitre.
Hogy minden a helyén legyen.
Lehetőség Kanada számára.
Nash él vele.
Nash betör!
De elhagyja a labdát.
Kimegy a pályán kívülre, és a franciák támadhatnak.
Ó, de szomorú!
Az olimpián mi megnyertük a csoportunkat. Legyőztük a nagy esélyes Szerbiát.
A csoport megnyerése nagy hitet és reményt adott.
Aztán a negyeddöntőben a franciákkal játszottunk, és kikaptunk.
És itt a vége. Lejárt az idő.
Franciaország legyőzte Kanadát.
Ők jutnak tovább az elődöntőbe.
Van egyfajta kísérteties hasonlóság,
és sokan úgy érzik, itt a lehetőség a visszavágóra.
Kanada veretlenül nyerte a csoportot, most a franciák várnak.
Csak most Franciaországban vagyunk.
Ettől az egész új szintre kerül.
Kész bolondokháza lesz. Kanadának a szurkolókat is le kell győznie.
Manapság hihetetlen ez az önzetlenség a sportban.
Látszik a szemén, nem? Szenved.
Fáj neki.
Nem jó, ha az ember túlságosan ünnepel.
Titeket meghatott a Szerbia elleni győzelem, életetek legnagyobb győzelme.
Nem tudom, van-e értelme megmutatni.
Nem akarom azt, hogy egy nagy győzelem
kihasson az azt követő meccsre.
Harcba szálltunk, és…
Mind hibázunk.
Ha megtörténik,
őszintének és egyenesnek kell lenni, akkor tanulunk belőle.
És ez mindannyiunk egójánál fontosabb.
Meg kell értenünk, hogy a negyeddöntő
valószínűleg az egyik legfontosabb meccs,
amin együtt játszunk,
főleg az olimpián.
Egy 40 perces meccsen, ahol a kiesés a tét, bármi megtörténhet.
Jó! Helyezkedj, passzolj!
Találd meg a helyed!
Franciaország ellen nagy lesz a hangerő, nagy lesz az energia,
és nagy lesz a szenvedély a szurkolótáborukban.
És ezzel kezdenünk kell valamit.
Imádom. Szerintem ez lesz a kedvenc meccsem. Franciaországban
a franciák ellen az olimpián. Az ilyen meccsekért élek.
Remek csapatunk van, akikkel hosszú időre beírhatjuk magunkat a sporttörténelembe.
A csapat nagyon elkötelezett, és teljes köztünk az egység.
A FIBA-ban különösen fontos a bajtársiasság,
az összhang, és ezt sikerült megvalósítanunk.
Nagyon sok játékosunk tökéletesen hozza azt, amire specializálódott.
És sosem lehet tudni, mikor lesz szükség pont az ő tudásukra.
És ez a csapat ezt érti, és mindenki készen áll a maga idejére.
Bárkin múlhat a győzelem. Sosem lehet tudni.
Tudjuk, hogy Shai és Jamal lesznek elöl.
És tudjuk, hogy Lu bármikor meg tud fordítani egy meccset.
Ez nekem is megy, de az előny növelésében is jó vagyok.
Le a szarvat!
Ha éremért akarunk játszani, akkor 40 percünk van bizonyítani
Franciaországban a franciák ellen. Az olimpián. Ez egy álom.
Ennél többre nem vágyunk.
Kezdünk!
Egy dolgot nagyon jól csinálunk: fenntartjuk a nyomást.
Ebből nem szabad engednünk.
A lényeg, hogy faultolás nélkül küzdjünk a labdákért.
- És a lepattanókért. - Köszi!
- Kanada háromra. Egy, két, há’! - Kanada!
Kinek kell Wembyt fognia? Vagy többek feladata?
Igen, többeké.
Dillon kezd ellene, aztán megyünk tovább.
Dillon nagyon jó védő. Örülni fog a kihívásnak.
Faultolás nélkül megoldja. Nagyon ügyes keze van.
Ő állni fogja a sarat.
És hogy fogja bírni, ha vállat kap a mellkasába?
Én tudjam?
- Ez… - Kikészülnek? Kidőlnek?
Említetted, milyen büszke vagy, hogy a világ egyik legjobbja ellen játszhattok.
- Mi a terv? - Sok jó játékosunk van.
Sok őstehetség, aki bármikor elkezdheti uralni a meccset.
Úgy érzem, a fiúk ezt élvezik igazán.
És egy dolog jár a fejünkben: a győzelem.
- Köszi, Dillon! - Köszönjük!
Nemzeti kincs, mi?
A válogatottban játszani nagyon más, mint egy város csapatában.
Mindkét típusú nyomást ismerem.
És imádom.
Én vagyok a csapat legidősebb tagja.
Az egyik srác azt mondta, hogy kétéves korában lettem válogatott.
De még mindig itt vagyok, mert különleges érzés
a hazád nevét viselni,
és Franciaországért játszani a legendás kék mezben.
Apám is kosaras volt, én pedig a nyomdokaiba léptem.
Ha látta volna a fiát az NBA-ben,
az olimpián, a világbajnokságon, a válogatott kapitányaként,
hát nagyon büszke lenne rám.
Hároméves koromban halt meg.
A pályán kapott agyvérzést 91-ben.
Anyával a lelátóról néztük végig.
Az kemény volt. Nehéz időszak volt.
Nem is értem, miért kezdtem kosarazni.
Nem tudom, anyám miért engedte. Egy ilyen tragédia után
én nem tudnám ugyanarra a sportra járatni a gyerekemet.
De tudta, mennyire szeretem a játékot,
és terápiaként hatott rám.
Ez hiányzik a legjobban. Hogy nem láthatom, mit szól
az elmúlt 15-20 évben elért eredményeimhez.
Nicolas Batumot akkor ismertem meg, amikor a Le Mans vezetőedzője voltam.
Nicolas mindössze 15 évesen érkezett a csapatba.
De azonnal kitűnt a többiek közül.
Lenyűgözött a könnyed, gördülékeny mozgása.
Nyilván még nem volt kiforrott játékos,
de látszott, hogy komoly jövő vár rá.
Tizenöt éves voltam. Meghívott hozzájuk edzeni.
Aztán egyre feljebb jutottam.
16-17 évesen már játszatott, 18 évesen teljes jogú csapattag lettem.
Aztán pedig leigazoltak.
A következő évben ő lett a válogatott edzője, és engem is vitt.
Úgyhogy az elmúlt 20 évben folyamatosan vele dolgoztam.
Ha jól akarunk kijönni a helycserékből,
meg kell találnunk, hol a gyenge pont.
Minden edzésen, minden meccsen, minden videóelemzésen
valamit be fog szólni, mintha még mindig 15 éves lennék.
De ilyen a kapcsolatunk. Nem veszem magamra.
Csak a legjobbat akarja kihozni belőlem, 15 éves korom óta. És ez tök jó.
Ne kerteljünk a holnapi meccsről!
A kulcs a motiváció és az elszántság lesz.
Minden ezeknél kezdődik.
Tudom, hogy mind nyerni akartok.
Mindannyian nyerni akarunk.
Ez az alap motivációnk, de ezt meg is kell élnünk a pályán.
Ez nagyon erős csapat.
Ezen a tornán szerintem csak az USA jobb náluk.
De meg tudjuk nyerni a negyeddöntőt.
A továbbiakra meg inkább ne is gondoljunk!
Látnunk kell, min kell változtatnunk.
Hogyan fogjuk megteremteni a siker feltételeit?
A válasz: együtt.
FRANCIAORSZÁG-KANADA NEGYEDDÖNTŐ
Ezért kosarazunk.
Ezért játszunk az olimpián.
Ez nem egy bajnokság. Ez egy meccs. Ez már nagypályás játék.
A felnőttek játéka, nem a gyerekeké.
Három dolgot kell jól kezelnünk. Először is, a francia szurkolókat.
Hogy csináljuk? Ellenük fordítjuk az energiájukat, és összezárunk.
Oké? Másodszor, a bírói hibákat.
Kurvára nem reagálunk rájuk.
Csak nyomjuk tovább, mert azzal erőt mutatunk,
és meglátják, hogy toljuk.
A harmadik pedig:
a meccsek nem egy, kettő vagy három negyed alatt dőlnek el.
Négy negyedig tartanak.
Összetartunk és játszunk 40 percig. Oké?
Minden labdaszerzés számít. Kezdünk. Gyertek!
Itt kezdődik a történet.
Ez egy rendkívüli lehetőség.
Akkor lesz ez több egy átlagos meccsnél, ha felülmúljuk önmagunkat.
És ez csak együtt sikerülhet.
Erre pedig nincsenek felkészülve, mert erre nem lehet felkészülni,
hiszen még mi sem tudjuk, milyen magasra fogunk törni.
Megállíthatatlanok leszünk. Torokra támadunk.
Minden lepattanóért küzdeni fogunk. Démoni sebességgel fogunk futni.
Úgy fogunk védekezni, mint még soha.
Lehet, hogy a végén meghalunk végkimerülésben, de mindent beleadunk.
Mióta összeállt a válogatott, nem volt még igazán jó meccsünk. Ma az lesz. Gyerünk!
Gyerünk!
Együtt!
- Kék, fehér, piros! - Együtt!
Kezdünk.
Érezzük jól magunkat a pályán!
- Kanada háromra. Egy, két, há’! - Kanada!
Gyerünk, adjunk nekik!
A házigazda Franciaország folytatni szeretné a bajnokságot.
Ellenfelük a világ egyik legjobb csapata.
A tét az elődöntőbe jutás, ahol Németország várja a győztest.
Yabusele ellövi.
Megvan a hárompontos!
- Szinte reng az épület. - Más a hangulat, mint Lille-ben volt.
- De szép passz! - Itt az emberük!
Tökéletes átadás Yabuselétől.
Cordinier a karmester. Hárompontos kísérlet.
Talált!
Háromból három bent van a franciáknak.
A palánk alatt megy a harc, Wemby elüti.
Újabb gyors francia támadás. Cordinier. Ugyanonnan.
Ugyanoda!
Meg kell állítani őket. Négyből három hárompontos bement, kettő ellentámadásból.
A franciák egyelőre nem tudnak hibázni.
Mindenki a helyére!
Basszus, ez fault volt!
Brooks! Hirtelen megáll.
Brooks alulról támad.
Nem sikerül! Elveszítette a labdát.
Kell a mentális stabilitás, a kitartás.
Mert nagy harcok várnak, és mi nem vagyunk túl nagyok.
Baszd szét!
Barrett meglóg a labdával, nem sikerült elkapni.
- Te jó ég, Wemby! - Uramisten!
Átadja, Lessort megszerzi a két pontot.
A semmiből.
Fault! Mi a fasz volt ez?
- Még egy szabaddobás sem volt! - De ez nem…
- Ez nem foci! - Akkor figyeljen jobban. Ha…
Ez nem foci, amit mindig továbbengednek!
Fournier. Ott az elzárás. Fournier feladja.
- Magasra megy. - Lessort bevágja!
Franciaország uralta a pályát az első negyedben.
Kanada nagy pofont kapott a meccs kezdetén.
Mindent végigvisznek.
Látják a gyenge pontokat, és kihasználják őket.
A második negyedben egyre több a kanadai fault.
Miért nem fújják be ugyanazt nekik is? Hadd játsszunk!
A franciák már 15 ponttal vezetnek.
Kanada nem találja a ritmust.
Ennek a fickónak kéne megadnia.
Gyönyörű játék SGA-tól, és bent van középtávról!
Két pont Kanadának.
Shai a világ egyik legjobbja. Sok meccsen az van,
hogy valami nem alakul jól,
de ő mégis erőt ad a csapatnak.
SGA! Újabb labdaszerzés, újabb kosár! Kettőből kettő.
Shai Gilgeous-Alexander. Késleltetett dobás. Ez már túlzás!
Itt van. Végre megérkezett. Lássuk!
Fault Lessort ellen szélen.
És egy kis szóváltás is van.
- Mennyi a szabaddobások aránya? - 16-6.
Hé! Nekik 16 szabaddobásuk volt, nekünk 6!
- Fault Ntilikina ellen. - Bassza meg!
Fiúk, tényleg sok a fault! Húsz percünk van helyrehozni.
Húsz perc.
Ne adjuk fel, gyerünk!
A tömeg ünnepel. Franciaország erősen akarja zárni az első félidőt.
Yabusele, hárompontos kísérlet.
- Bent van! - Yabusele!
Micsoda első félidő Franciaországtól!
Ez így nem lesz jó, bassza meg!
Mozgott az elzáráskor, mozgott! Egyértelmű!
Ez rémes.
Nem lehetne fújni?
Könyörgöm! Mindent beleadunk!
Találnak magukban erőt, hogy ledolgozzák a 16 pontos hátrányt?
Érezzük, hogy rajtunk múlik!
Tegyük személyessé!
Szép munka!
Gyerünk, fiúk!
- Még egy ugyanilyet! - Mi jön most?
- Még egy félidő! - Mi jön most?
- Húsz perc! - Gyerünk!
- Ez a miénk! Ennyi! - Jók vagyunk!
Találjunk magunkra!
Túl könnyű dolguk van.
- Hogy tudunk visszajönni? - Védekezéssel.
Helyes. És mit nem csinálunk?
- Nem faultolunk. - Jól van.
Én folyamatosan pattogok, mert jelenleg 25-8 a szabaddobások aránya.
De senki más nem panaszkodhat!
Ők is tudják. Az ő pályájukon vagyunk.
Oké? Ebben a negyedben összetartunk.
Oké? Összetartunk. Senki nem mondta, hogy könnyű lesz.
Menjünk, és harcoljunk! Gyerünk!
Indulás!
- Kanada háromra. Egy, két, há’! - Kanada!
- Együtt! Kék, fehér, piros! - Együtt!
A kezdés a kulcs!
- Gyerünk! - Hajrá, fiúk!
- Tudja, hogy 25-8 a szabaddobások aránya? - Láttuk.
Ez lehetetlen. Ilyet életemben nem láttam.
De van még idejük. A meccs 40 perc, úgyhogy…
Vajon Kanada visszajön a félidő végi 16 pontos hátrányból?
Jó lenne RJ Barrett-től is látni valamit. RJ meccsenként 20 pontos átlagot hoz.
És Dillon Brooksnak sincsenek ma nagy támadásai.
Brooks eddig öt helyzetből nulla pontot szerzett.
Mi a fasz?
A legjobb játékos a pályán,
de mindent elnéznek ellene?
Barrett elvonja a védelmet, és bedobja!
Talán itt a lehetőség, hogy a kanadaiak elkezdjenek felzárkózni?
Micsoda átadás Dorttól!
Felpattintja. SGA megszerzi.
Kettő egy ellen, de bedobja!
Ez szép volt. Szép lassan zárkóznak fel.
Kanada már csak 11 pont hátrányban.
- Kitartás! - Ha nyerni akarunk, küzdjünk!
Ezt mondja!
- Kék, fehér, piros! - Együtt!
Indul a negyedik negyed.
Franciaország végig tudja csinálni, vagy Kanada feljön?
Barrett üresen. Gyönyörű!
Yabusele ellövi.
Gyerünk!
Powell újabb lepattanót szerez. Üresen van.
RJ Barrett a védők mögött! Franciaország időt kér.
Öt pont a különbség.
Gyerünk!
Fejben legyünk ott!
Dolgozzunk, mint az elején!
Nem uraljuk a labdát. Szórakoznak velünk.
Muszáj kockáztatnunk!
Franciaország uralta a meccset,
de Kanada szép lassan visszakapaszkodott.
Gyerünk, Evan!
Fournier Wembanyamát keresi.
Fournier céloz.
És bedobja!
Nagy lövés.
Evan ezen a meccsen megmutatta, ki ő.
Ez az otthona. Pár sarokra az arénától nőtt fel.
A bajnokság legfontosabb meccsén gyönyörű kosarakat dobott.
Fournier felküldi.
És bent van!
Két perc maradt. Az elődöntőbe jutás a tét.
Wembanyama.
Még két másodperc. Fournier, bomba!
Fournier ismét bedobja!
A francia kosárlabda istenei meghallgatták az imákat.
Az egy olyan közös élmény volt, amikor lelassult az idő.
A labda csak szállt, és imádkoztunk, hogy bemenjen.
De tudtuk is, hogy bemegy.
És amikor bement, a szurkolók őrjöngtek.
Ezzel a teljesítménnyel, ilyen lövéssel
teljesen megérdemelte a pillanatot.
Franciaország az elejétől a végéig vezetett.
És az elődöntőben visszavágót játszhatnak Németország ellen
a továbbjutásért Párizsban.
Egy pillanatra sem álltak le.
Kurvára fáj. Tényleg borzasztó érzés, bassza meg!
Rohadtul odatették magukat értünk és a hazájukért.
Negyvenkét szabaddobás, bassza meg!
Bassza meg!
Ez mindannyiunknak nehéz.
De 24 év után először kijutottunk az olimpiára.
És nagyon jól teljesítettetek, 4-ből 3 győzelem.
Nyilván rossz a negyeddöntőben kiesni, de nem ez volt az utolsó olimpiátok.
Jegyezzétek meg ezt a fájdalmat!
Mert ha legközelebb ezen a szinten játszhattok,
akkor jó lesz felidézni.
Ne felejtsétek el, milyen testi harc volt ezen a meccsen!
Ez nem az NBA.
Ez a FIBA. Ezeket nem érdeklik a faultok.
Megy tovább a játék, értitek?
Ez egy másik játékstílus.
Shai, te vagy a legjobb játékosunk. Mondj valamit!
Ja, hát nyilván szörnyű érzés.
Úgy érzem, nem fogtam fel eléggé, hogy ez mekkora lehetőség.
Amikor lefújták,
akkor esett le, hogy most négy évig nem lesz ilyen.
Az kurva hosszú idő.
Úgyhogy én is azt tanácsolom, hogy jegyezzük meg az érzést,
mert tényleg csak négyévente van ilyen lehetőség,
úgyhogy 2028-ban készen kell állnunk.
Mindent tegyünk bele!
Oké. Utoljára vagyunk együtt. Gyertek!
Tartsunk ki, fiúk! Visszajövünk.
- Kanada háromra. Egy, két, há’! - Kanada!
Tudjuk, ki vár ránk. Ismét Németországgal játszunk.
Reméltük, hogy újra láthatjuk őket.
Mit mondtam, tesó?
Szép volt!
Ma este talán sokatoknak nehéz lesz aludni.
Ha már a következő meccseken agyaltok,
fontos megértenetek, hogy mindig nagy a tét.
De van esélyünk a ránk váró csapat ellen.
Sőt, szerintem előnyben vagyunk. Miért gondolom ezt?
Mert túlságosan magabiztosak. Mondhatni arrogánsak.
A mi célunk az, hogy ellenük fordítsuk az önbizalmukat.
El kell lopni az önbizalmukat.
És meglátjátok, szárnyalni fogunk, és győzünk.
Gyerünk!
Együtt!
Kék, fehér, piros!
Együtt!
- Kék, fehér, piros! - Együtt!
A feliratot fordította: Lipták András