Nem tudom, létezik-e a kosárlabdában
kiélezettebb meccs ennél. A franciák és a németek is két győzelemmel
állnak, aki nyer, az a csoportelső.
Mindkét csapat kiemeltként szeretné folytatni Párizsban.
Schröder megszerzi, gond nélkül végigviszi és bedobja.
Schröder kiteszi, Wagner, hármas, bent van!
Remek kezdés! Németország növelni akarja az előnyét.
Ó! Wagner, micsoda betörés!
A németek eddig jobbak a franciáknál.
- Gyerünk, gyerünk! - Srácok, pozitívan, mindenki pozitívan.
Gyerünk, gyerünk!
Németország 21 ponttal vezet a házigazda ellen. Ezt nehéz elhinni.
Miért vagyunk itt? Mit akarunk?
Az aranyérmet akarjuk?
Azt sem tudjuk, mit akarunk.
Szétszednek minket. Nincs üres ember.
Nem tudunk kosarat dobni. Végig a pofánkban védekeznek.
Váltanak. Nem reagálunk.
Egymást lökdössük a félpályánál. Nincs egy normális támadásunk,
nem tudunk kijönni egy pick'n'roll-ból. Aranyat akarunk nyerni az olimpián.
A faszt! Tavaly agyonvertek minket, és idén is ez lesz.
Idén is pont ugyanazt csináljuk.
Mindenki rajtunk röhög… és nem reagálunk.
Minden rendben. Kérjük a labdát.
Ott egy fal. Csak az egy-egy.
Háromszor passzoltunk, három zsákolás.
Játsszuk a rohadt strike-ot.
Járjon a labda. Körbe.
Szerintetek ennél jobb csapat vagyunk? Nem igaz!
Amikor nyerünk, gyengébb csapatokat verünk
meg szerencsével.
Ha le akarjuk győzni őket, csapatként kell játszanunk.
Nem így!
Bassza meg!
KARNYÚJTÁSNYIRA AZ ARANYTÓL
Dühös voltam, amiért ilyen simán vezettek. Agyon akartak verni minket,
és meg is tették. Vajon fel tudunk támadni és visszajönni?
Szerintem kellett ez a kirohanás a szünetben.
Teljesen jogos volt, és meg is tette a hatását.
Nagyobb hatása van a csapatra, mint bárki másnak.
Batum, üresen, bent van!
Azt próbáljuk megértetni a játékosokkal,
hogy a francia válogatott az önzetlenségre és a küzdőszellemre épül.
Azt hiszem, ez a legnagyobb erősségünk.
Ha kikapunk, az sem tragédia, akkor is bejutunk a negyeddöntőbe.
De meg kell próbálnunk jól játszani, küzdeni,
odaérni és menni tovább a következőhöz.
A küzdelem tart életben, ez ad esélyt, főleg ezen a szinten.
Németországról mindent elmond, hogy világbajnok.
Senki nem lesz véletlenül világbajnok.
Wagner!
- Franz Wagner. - Jobbak voltak nálunk. Talpra
álltunk, de ez nem volt elég.
Jobban akarták nálunk a győzelmet, ez jó lecke lehet számunkra,
mert ha így játszol, bárkit legyőzhetsz.
A kérdés, hogy mi lesz a támadójátékkal? A válaszokat meg kell találni.
Dominó, á!
Tíz. Tíz. Francba!
Úgy találtam ki a szabályokat, hogy izgalmas legyen.
A vereségnek van következménye. Aki a legkevesebb pontot szerzi,
az nyom 15 fekvőtámaszt. Látszik a vállán,
hogy elég sok fekvőtámaszt nyom.
Nagyon sok fekvőtámaszt nyom!
Na ne! Na ne!
Ehhez mit szólsz? Na? Ehhez mit szólsz? Mi a francról beszélsz? Na?
Mi a francról beszélsz?
- Még több fekvőtámasz? - Persze, még több. Ez baromság!
Ne már!
PÁRIZS 2024
Érdekes meccs várható a Pierre Mauroy Stadionban, ahol az Egyesült Államok
Dél-Szudánnal találkozik. Az amerikaiaknál a legnagyobb kérdés a játékidő elosztása,
hiszen Jason Tatum egy percet sem játszott az első meccsen.
Ő az NBA egyik legjobb játékosa, nem csoda, hogy ez egy nagy sztori, de senki
sem számított rá, hogy Kevin Durant élete egyik legjobb teljesítményét nyújtja az
olimpián.
Mind a tizenkét játékos képes győzelemhez segíteni a csapatot. Nagyon fontos,
hogy a megfelelő pillanatban, be tudunk küldeni egy újabb
Hall of Fame-játékost. Ez a csapatunk ereje.
Bam az egyik legkülönlegesebb ember, akit ismerek.
Maximálisan hisz abban, amit csinál,
de aláveti magát a csapat érdekének, ami nagy dolog és nagy erény.
Valahányszor belép az öltözőbe,
lepacsizik mindenkivel.
Mindig. Minden nap jó nap Bam számára.
Ő egy szupersztár, All-Star ebben az NBA-ben.
Aranyérmes lett '21-ben, de mégis szerény és keményen dolgozik,
ilyen a mentalitása.
Bam egy sokoldalú NBA-játékos. Amikor összeállították az olimpiai csapatot,
olyan játékosokat kerestek, akik több poszton is használhatók. Akik a labda
nélkül is sikeresek, és hatásuk van a csapat játékára. Bam ilyen játékos.
A világon bárkit képes megfogni. Szó szerint bárkit képes megfogni. És emellett
bármikor képes egy meccsen legalább 20 pontot dobni és 10 lepattanót szedni.
Talán az egyik legalulértékeltebb játékos a világon.
Azt mondtam az édesanyjának, hogy rendkívül büszke lehet a fiára, aki,
ha így folytatja, bár már eddig is sok mindent elért,
egészen elképesztő karriert futhat be.
Hová lett? Ott van Bam. Mondd meg neki, melyik oldalra menjen.
Ezt próbálom most kitalálni.
- Itt a mezem. - Jó. De akkor nekünk kell szurkolnod.
- 13-assal Bam Adebayo! Éljen! - Tizenkét évesen nem gondoltam, hogy itt
leszek a második olimpiámon és az édesanyám ott lesz a meccseimen. Nem
hittem volna. Számomra ez a jutalom a rengeteg elvégzett munkáért.
Ó! Gyerünk! Gyerünk!
Dél-Szudán először vezethet a meccsen. Shayok beviszi és bedobja.
Nem hiszem el! Megint eladta a labdát!
- Bam! Gyere! - Éljen!
Ez is arra emlékeztet, hogy a semmiből jöttünk.
Tényleg a semmiből.
Az állás 10-10. Bam Adebayo, Anthony Edwards és Jrue Holiday is beáll.
Meg kell állítani őket!
Egy kis farmon nőttem fel Észak-Karolinában.
- Szép labdaszerzés Adebayótól. - Erről van szó! Szép volt!
Anyukámmal évi 12 ezer dollárból éltünk, egy lepukkant lakókocsiban laktunk.
- Edwards. Adebayo és behúzza. - Anya nem tud vezetni, minden nap
gyalogolnia kellett. Esőben, hóban, fagyban. Minden nap így járt munkába.
Adebayo kintről is bedobja!
De a ruháimat mindig kimosta és kikészítette,
minden reggel. Amikor felkeltem,
fogat mostam, zuhanyoztam,
reggeliztem és indultam az iskolába.
Így indult minden nap egészen tizenhat éves koromig.
Az Egyesült Államok már húsz ponttal is vezetett,
a különbség a félidőben 19 pont.
Ahogy egy gyerek egyre nagyobb lesz,
elkezd felfigyelni a körülmények közti különbségekre.
„Hé, az ő háza így néz ki, meg ilyen kocsija van.
Nekünk nincs kocsink. A mi házunk nem így néz ki”.
Sokkal hamarabb felnőttem, mint a többi gyerek,
mert engem nem zavart, hogy mi nem így élünk.
Anyukám minden nap ételt tett az asztalra,
én mindig jól érezhettem
magam és gyerek lehettem.
White, kint a szélen, felteszi, Adebayo pedig behúzza!
Anyám élete nem volt könnyű. Az, hogy itt van Lille-ben, csodálatos.
Ennél nem kell nagyobb motiváció. Egy lakókocsiban nőttem fel anyámmal.
Most meg itt vagyunk az olimpián.
Ez aztán a jó zene!
Beteszi, Adebayo bedobja. Számít a pontkülönbség, az Egyesült Államok
igyekszik minél simábban nyerni, de a lényeg a győzelem.
Ó! Megszerzi, és végigviszi!
Az amerikai csapat simán jutott a negyeddöntőbe,
a csoportkörben átlagosan 21, 3 ponttal nyerte a mérkőzéseit.
Ez nem kevés.
Nyolc csapat jut tovább a csoportból. Aki ott egy meccset nyer,
az már garantáltan játszhat legalább a bronzéremért.
Ekkor kezd a dolog igazán érdekes lenni.
Nyolc csapat maradt, és mindegyikben akadnak szupersztárok. Itt már nincs
könnyű ellenfél.
Itt már bármi megtörténhet, de könyörgök, ki akar az amerikaiak ellen
játszani?
Egyáltalán nem ijedünk meg az amerikaiaktól. Nagyon várjuk már ezt a
- kihívást. - Az nincs kőbe vésve, hogy mindig nyerünk.
Tudjuk, hogy képesek legyőzni minket, ha nem koncentrálunk maximálisan.
Egy meccsen dől el a továbbjutás. A képlet egyszerű: győzni kell.
Kedden nyolc csapat, négy meccs.
Szerinted melyik negyeddöntőt lesz a leginkább érdemes figyelni?
A kanadai-franciát. Látványos mérkőzés lesz.
Miért, a franciák jók?
Hát, ez jó kérdés. Eddig borzalmasak ezen a tornán.
A franciák még egyszer sem játszottak jól ezen a tornán.
Néhány napja a németek megalázták őket. A meccs után Evan Fournier ezt mondta:
„Manapság a legjobb védekezés a támadás. A játék már nem olyan,
mint a kilencvenes vagy a kétezres években,
ahol a félpályán védekeztek. A támadás a legfontosabb”.
Ráadásul alapvető dolgok hiányoznak. Azta! Oké, Evan.
Evan mindene a versengés. Ő az a típus, aki mindig győzni akar. Vannak olyanok,
akik inkább csendes gyilkosok. Ő nem ilyen, ő inkább tüzes.
Ő nem fél a pillanattól. Evan Fournier mindig főszereplő akar lenni. És úgy érzi,
képes rá, és tényleg képes is rá.
Ő soha nem fél semmitől. Éppen ezt szeretem benne. Ő biztos nem fog megijedni
a helyzettől. El fogja kérni a labdát, és erre szükségünk is van, ha messzire
akarunk jutni a tornán.
Rengeteget beszéltünk arról az előző csúnya vereségről.
Most egészen más lesz rajtunk a nyomás a hazai pálya miatt. Rajtunk a sor,
dolgozni kell és meg kell mutatni, mire vagyunk képesek.
Élveznünk kell ezt a tornát, a nyomást és mindent, ami ezzel jár.
Az egymásra mutogatás nem segít rajtunk.
Mindenkinek tükörbe kell néznie.
Érezzük, hogy az egész országban nagy az izgalom.
Ez egy életre szóló lehetőség. Fontos, hogy higgadtak maradjunk,
és mindent kiadjunk magunkból.
Már csak előre nézünk. Ott vagyunk, ahová el akartunk jutni.
Ez az egyenes kieséses szakasz.
- Itt már nincs lehetőség a hibázásra. - Tegnap Evan Fournier azt mondta,
néha a legjobb védekezés a támadás. Úgy érzi,
az egész csapat a projekt mellett áll és vevő erre az identitásra?
- És mit gondol a nyilatkozatáról? - Először is Evan
Fournier nem az egész csapat.
Ő csak Evan Fournier. Ez egy sajnálatos, elfogadhatatlan nyilatkozat,
amiért vállalnia kell a felelősséget. Csak a saját nevében beszélhet.
Elmondtam, amit szerettem volna, nincs több hozzáfűzni valóm.
Most is vállalom, amit mondtam.
Sajnálom, ha Vincent így érzi.
Nem akartam, hogy rossz néven vegye. Csak azt szeretném, hogy előrelépjünk.
Engem csak az vezérel, hogy győzzünk.
Nem tudom, hány pontot dobtunk tegnap.
- 71-et. - A következő meccseinken
senkit nem fogunk legyőzni
71 dobott ponttal.
Minél jobban akar játszani, és tudja,
hogy most jönnek az igazán
fontos mérkőzések.
Az jó, hogy az egész ország mögöttünk áll,
bár érezzük a nyomást is, ami ezzel jár.
2014 óta vagyok a játékosa, és jó edzőnek tartom.
Nem érzek extra nyomást a részéről.
Próbálunk csak az előttünk álló feladatra koncentrálni, a következő meccsre.
És eddig minden rendben.
Mivel kanadaiak vagyunk, a fele legyen franciául. Kétnyelvű ország
vagyunk.
Én egyáltalán nem vagyok kétnyelvű. Csak annyit tudok, hogy „Bonjour, je m'appelle
Dillon, comment t'appelles-tu?"
Ez egész jól hangzik. Bár nem tudom, mit mondtál.
Ha visszakérdezel, azt mondom: „Ça va bien, et toi?"
Ez igen. Egész jó.
És „Puis-je aller aux toilettes? ” Kimehetek a vécére? Ennyi.
Mondanék egy tósztot a nap hősére, Jax Brooks-ra.
Köszönöm, Dill. Köszönöm,
hogy meghívtál minket és hogy mindannyian itt lehetünk. Örülünk,
hogy veletek együtt élhetjük meg az olimpiai álmot, és
szeretnénk aranyérmet ünnepelni veled. Egészségünkre!
Sokan félreismernek engem. A pályán az ellenfelek félnek tőlem,
beszólnak, odaállnak az arcomba, szidnak, bármit is csinálok éppen.
De miután lejövök a pályáról, leeresztek és végre Dillon Brooks lehetek,
egy normális, nyugodt srác,
aki szeret a családjával
és a barátaival lenni.
Gyerekkorodban kivittelek a Raptors-meccsekre.
Képtelen voltál egy percig is egyhelyben ülni. De ott ültél,
koncentráltál és kértél egy műsorfüzetet. Mindig akartál műsorfüzetet,
a meccs után meg ott ültél az ágyban és lapozgattad,
egész este. Soha nem olvastál, de a műsorfüzetet igen.
De tátott szájjal nézted a meccseket, a Vince Carter-féle Raptorst.
Csak akkor tudtál egyhelyben ülni.
Csak ha kosármeccs volt, vagy a Toy Story.
A Toy Story-t, igen. Imádta Woody-t.
A Toy Story. Imádtam Woody-t. Nem számít, ki mit gondol rólam. Én vagyok,
aki vagyok. Sokat dolgoztam azért, hogy eljussak idáig, és nem állok meg.
Két évvel ezelőtt egy meccs közben összeszólalkoztál
Jamaal Magloire-ral.
Igen.
Emlékszem, hogy üvöltöttél vele. Azt mondtad, „Ez az én házam”.
És Jamaal is mondott valamit, aztán rám néztél,
ott ültem a pálya mellett. „Igaz, Anya? ”
Erre emlékszem. Emlékszem. Az egy jó nap volt.
És még nyertünk is. Az jó volt.
Ez egy különleges alkalom, köszönöm, hogy eljöttetek. Örülök nektek, jó,
hogy látlak benneteket.
INSEP, PÁRIZS, FRANCIAORSZÁG
Az, hogy beköltözhettünk az INSEP-re, sokat jelentett nekünk. Ez a bázisunk,
fiatalon sokat jártunk ide, sokat segített, hogy csakis a feladatunkra
koncentráljunk.
Van még három napunk a negyeddöntőig. Nagyon jó, hogy itt vagyunk. Az INSEP az
otthonunk. Az INSEP egy akadémia a legjobb francia sportolók számára. Ez a
legjobb hely egy tinédzser számára, aki profi akar lenni, mert itt vannak a
legjobb francia kosárlabdázók, és minden nap itt edzenek.
Úgy éreztem, hogy újra gyerek vagy tinédzser vagyok.
Ezért szeretek annyira a válogatottban játszani. Érezni, hogy más a légkör,
más az energia. Tudjuk, miért vagyunk itt, tudjuk, mire vagyunk képesek,
már csak meg kell csinálnunk.
Olyan, mintha megint tizenhárom vagy tizenöt
éves lennék. Azért is jó ez a hely,
mert szinte családias a hangulat, amit szeretnénk megőrizni a válogatottban.
Ez meglátszik a pályán is.
Itt ismerkedtek meg a szüleim. Mindketten dzsúdósók voltak. Aztán az apukám lett a
válogatott edzője. Gyerekkoromban sokat voltam itt, találkoztam a sportolókkal, és
láttam, hogy hogyan élnek ők. Itt ismertem meg a feleségemet is, ezért ez a
hely mindig is különleges lesz számomra.
Mit gondolsz, mi kell ahhoz, hogy legyőzzétek őket?
Szerintem ezen a ponton már nem kell foglalkoznunk
azzal, hogy kivel játszunk. Csak magunkra figyelünk, a felkészülésre,
a csapategységre, a hitre. Hogy minden rendben legyen.
Ismét támad Kanada.
Nash hozza a labdát.
Nash megpróbálja, de a labda kimegy az alapvonalon túlra,
és a franciák jöhetnek.
- Ó, ez nem hiányzott. - Az olimpián mi megnyertük a
csoportunkat, legyőztük a nagyon erős Szerbiát. A csoportgyőzelem hitet és
reményt adott, aztán a negyeddöntőben a franciákkal játszottunk és kikaptunk.
És ennyi volt. Lejárt az idő.
Franciaország legyőzte Kanadát és továbbjutott az elődöntőbe.
Kétségtelen, hogy most is nagyon hasonló a helyzet,
és úgy érzem, itt a lehetőség, hogy visszavágjunk.
Kanada veretlenül nyerte meg a csoportját, és a franciák következnek.
Csak az a különbség, hogy Franciaországban.
Mások lesznek az erőviszonyok. Őrületes hangulat lesz,
Kanadának a közönséget is le kell győznie.
Hihetetlenül önzetlen sportolók.
Látszik a szemén, hogy fáj neki. Szenved.
Általában az ünneplés a legrosszabb dolog, amit tehetünk, nem?
Emlékezetes győzelmet arattatok Szerbia ellen,
történelmi győzelem volt. Nem tudom, hogy ezt jó-e kimutatni,
mert nem szeretném, hogy egy ilyen érzelmes
győzelem befolyásoljon
minket a következő mérkőzésen.
Mindenki hibázik. De ha hibázunk, azt őszintén be kell vallanunk,
mert csak így tanulhatunk belőle. Ez most egy hatalmas mérkőzés lesz.
Mindenkinek át kell éreznie,
hogy ez a negyeddöntő alighanem az egyik legfontosabb mérkőzés lesz,
amit együtt játszunk, főleg ezen az olimpián.
És egy ilyen ki-ki meccsen bármi megtörténhet.
Jó, szög és dob, szög, dob, szög, dob. Menj a helyedre, a helyedre.
A franciák elleni meccs biztosan hangos lesz, tele energiával, szenvedéllyel, a
szurkolók meg fognak őrülni. Ezzel is meg kell majd küzdenünk.
Imádom. Ez lesz a kedvenc meccsem. Franciaországban a franciák ellen az
olimpián, az ilyen meccsekért élek.
Nagyon jó csapatunk van, szeretnénk történelmet írni, amire sokáig emlékeznek
majd.
A mostani csapatunk rendkívül elszánt és nagyon egységes.
A kosárlabdában fontos a bajtársiasság, szinkronban kell lenni, és úgy érzem,
hogy ez megvan.
Sok olyan játékosunk van, aki a csapatában vezérnek számít
és élvezi ezt a szerepet. Sosem lehet tudni, mi lesz abból,
ha elkapjuk a fonalat. Jó csapatunk van,
készen állunk a feladatra,
bárki lehet a vezérünk ezen a meccsen.
Tudjuk, hogy Shai és Jamal lesz a két vezérünk.
De azt is tudjuk, hogy Lu is bármikor képes megfordítani
egy meccset, én is képes vagyok erre, ha jó formában vagyok.
Futás, futás, futás.
Szeretnénk éremért játszani, ettől már csak egy meccs, 40 perc választ el, a
házigazda ellen. Egy olimpián ez egy álom, ennél többet nem is kérhetnénk.
Gyerünk! Ami nagyon jól ment, az a nyomás a labdán. Jó? És ebből nem szabad
visszavenni. Nagyon fontos, hogy végig ott lihegjünk a nyakukban, jó?
- És a lepattanó. - Köszi. Kanada háromra: egy, két, hár.
Kanada!
Ki fogja majd Wemby-t, vagy mindig más?
Igen, mindig más fogja. Az elején… az elején Dillon, aztán a többiek. Dillon egy
kiváló védő, aki meg tudja állítani, remélhetőleg fault nélkül. Meg fogja
mutatni, mit tud és nagy segítségére lesz az erőnléte.
Hogy fogja viselni, ha a vállát belenyomja a mellkasába?
- Mit gondol? - Te mit gondolsz?
Összegörnyed. Vagy elesik.
Azt mondtad, büszke vagy rá, hogy megpróbálhatjátok megállítani a világ
egyik legjobb játékosát.
Sok jó játékosunk van, sok az X-Faktor a csapatunkban, akik bármikor képesek
megnyerni egy meccset. Az ilyen helyzetekben tudunk a legjobban játszani.
Mindenképpen győzni akarunk.
Köszönjük szépen.
A hazádért játszani teljesen más, mint egy klubcsapatért vagy egy városért.
Azt a nyomást, ami ránk vagy rám nehezedik,
én kifejezetten élvezem. Én vagyok a legidősebb a csapatban,
és van, aki azt mondta, hogy amikor először játszottam
a válogatottban, kétéves volt. De még mindig itt vagyok,
mert különleges érzés felvenni a kék mezt és a hazámért játszani.
Apám is kosárlabdázó volt, úgyhogy a nyomdokaiba léptem. Ha látná,
hogy a fia az NBA-ben játszik, az olimpián,
a vb-n, a válogatott csapatkapitánya, el sem tudom képzelni,
mennyire büszke lenne rám.
Hároméves voltam, amikor meghalt.
Stroke-ot kapott a kosárpályán, '91-ben. Anyukámmal ott ültünk a lelátón.
Az kemény volt. Kemény időszak volt. Nem is igazán értem,
miért lettem én is kosárlabdázó. Nem tudom, Anya miért engedte,
mert a helyében biztos nem engedném, hogy a fiam ugyanazt a sportágat űzze.
De tudta, mennyire szeretem ezt a játékot
és ez terápia is volt számomra.
Leginkább az hiányzik, hogy lássam a reakcióját arra,
amit az elmúlt 15-20 évben csináltam.
Először a Le Mans edzőjeként találkoztam Nicolas Batum-mal.
Amikor Nicolas hozzánk került, csak 15 éves volt. De azonnal
kiemelkedett a többiek közül. Lenyűgözött, hogy milyen könnyedén és lazán mozog.
Persze még nem volt olyan játékos, amilyen később lett,
de már akkor is látszott, hogy szép jövő állhat előtte.
Tizenöt éves voltam, amikor felhívott a felnőttekhez edzeni.
Tizenhat-tizenhét évesen kerültem be először a csapatba,
tizennyolc évesen pedig a kezembe adta a karmesteri pálcát.
Aztán elmentem a draftra és draftoltak is. Egy évre rá átvette a válogatottat,
én is akkor kerültem be,
szóval az elmúlt húsz évben megszakítás nélkül együtt dolgoztam vele.
Ha meg akarjuk verni őket a váltásoknál,
akkor előnyös párharcokat kell kialakítanunk.
Tudom, hogy minden edzésen, minden meccsen,
videózáson megtalál valamivel, mintha még mindig tizenöt éves lennék.
De ilyen a kapcsolatunk, nem sértődöm meg.
Tizenöt éves korom óta azt akarja,
hogy jó legyek, úgyhogy imádom.
A holnapi meccset nézzük reálisan. Az akarat és az elszántság lesz a kulcs.
Ezek nélkül nem érdemes kimenni a pályára.
Tudom, hogy mind nyerni akartok. Mindannyian, én is.
Az akarat kulcsfontosságú, de okosan kell bánnunk vele.
Nagyon-nagyon erős csapatuk van.
Szerintem ezen a tornán eddig ők a legjobbak Amerika mögött.
De képesek lehetünk megnyerni ezt az elődöntőt.
Ne gondoljunk még arra, hogy mi jön utána. Arra kell koncentrálnunk,
hogy most mit kell tennünk,
és hogy hogyan tudjuk megalapozni a sikerünket.
A válasz: együtt.
FRANCIAORSZÁG-KANADA NEGYEDDÖNTŐ
Az ilyen meccsekért érdemes kosárlabdázni.
Ezért vagyunk itt az olimpián.
Ez nem egy sorozat, csak egy meccs. Ez már a nagyfiúk játéka. A felnőtteké,
nem a gyerekeké.
Három dologgal kell megküzdenünk ezen a meccsen.
Először is a közönséggel. Hogyan? Fordítsuk ellenük az energiájukat,
és maradjunk egységesek. A második dolog:
ha ellenünk ítélnek, kurvára ne reagáljunk rá.
Menjünk tovább, lássák, hogy kemények vagyunk,
és hogy számolni kell velünk. A harmadik pedig,
hogy a meccs nem egy, nem két és nem három negyed alatt dől el,
hanem négy negyed alatt.
Negyven percig kell egységesen játszanunk.
Minden labda számít. Oké. Gyerünk.
Csak most kezdődik ez a történet. Ez egy hatalmas lehetőség.
Azért lesz ez a meccs más, mint egy átlagos mérkőzés,
mert felül kell múlnunk önmagunkat.
Csak együtt múlhatjuk felül önmagunkat. Erre ők nincsenek felkészülve,
mert erre nem lehet felkészülni. Mert még mi magunk sem tudjuk,
mire leszünk képesek.
Ellenállhatatlanok leszünk, nekik fogunk ugrani.
Küzdeni fogunk minden lepattanóért.
Úgy futunk majd, mint a démonok.
Úgy fogunk visszafutni védekezni,
mint még soha.
Lehet, hogy belehalunk a fáradságba, de mindent kiadunk magunkból.
Amióta együtt vagyunk, még nem volt egy igazán jó meccsünk se.
Ez az az este. Gyerünk!
Együtt. Kék, fehér, piros!
Gyerünk.
Próbáljuk meg jól érezni magunkat a pályán.
Kanada háromra: egy, két, hár…
Gyerünk, gyerünk, gyerünk!
A házigazda franciák ismét pályára lépnek a tornán.
Ellenfelük a világ egyik legjobb csapata. A tét az elődöntő,
ahol Németország vár a győztesre.
Yabusele beleáll, és bent van a hármas! Mintha földrengés lenne a
- csarnokban. - Hát, kicsit más, mint
Lille-ben. Ott van. És nem hibázza el!
Remekül érkezett Yabusele. Cordinier most a vezér.
Beleáll a triplába… bent van! Háromból három francia tripla.
Kemény ütközés, és Wemby labdát szerez. Újabb gyors francia akció. Cordinier,
ugyanonnan, ugyanúgy!
Lépjünk ki, négyből három triplájuk van, ebből kettő átmenetből.
Most minden bejön a franciáknak.
Menj üresbe, menj… A francba. Kell a fault!
Brooks. Visszalép. Egy csel után felteszi, de nem megy be és nem tudja
leszedni.
Mentálisan nagyon stabilnak és erősnek kell lenni,
mert ez fizikális meccs lesz és ők a nagyobbak.
Barrett megszerzi, de nem tudja megfogni. Ó! Ez elképesztő! Wemby!
Te jó ég!
És beviszi. Lessort. A semmiből!
Fault! A francba már! Dobjunk már büntetőt, még egyet se dobtunk.
De ez nem volt az.
- Ez nem… ez nem foci. - Higgye el, ha olyan lesz, be fogom fújni.
- Ez nem foci. Itt nincs előnyszabály. - Fournier. Fournier beviszi
és átteszi, Lessort fejezi be.
Egyelőre a franciák vannak fölényben mindkét palánk alatt.
Kanada nagy pofont kapott rögtön az elején.
Egy szabálytalanság. Látják,
hol vannak a mismatch-ek és ezeket ki is használják.
Gyűlnek a kanadai csapatszemélyik a második negyedben.
Ugyanúgy fújjatok nekünk is. Hadd játsszunk!
A különbség már 15 pont.
A kanadaiak játékának nincs ritmusa. Ennek a srácnak kellene feljavulnia.
SGA megkapja, visszalép és rádobja. Jó a középtávoli.
Nem kérdés, hogy Shai a világ egyik legjobbja. Sokszor előfordult, hogy ha nem
ment a játék a csapatnak, ő gyújtotta be a szikrát.
SGA, zsinórban a második kosara. Shai-Gilgeous Alexander. És bent van. Kezd
felpörögni.
Itt van. Itt van. Végre beindult.
Lessort, szabálytalanság. És utána egy kis kakaskodás.
- Mennyi a büntetők aránya? - Tizenhat-hat.
Hé! 16-6 a büntető!
- Ntilikinán a fault. - Ó, faszom!
Hé, srácok, túl sok a fault. Van még 20 percünk, javítsunk ezen, 20 perc.
Ne engedd el, gyerünk!
Talpon a közönség, a franciák nagyon megnyomják a
félidő végét. Yabusele hármas… bent van!
Mekkorát játszanak a franciák!
Jobban kellene figyelnetek. Belemozdult a zárásba.
Ez… ez… ez szörnyű. Fújjátok már be!
Kérlek. Az életemért játszom.
Elég erősek-e, hogy felálljanak a 16 pontos hátrányból?
Mi a francért kapkodunk? Mi a francért?
Szép volt! Ez az, srácok!
- Mit csináljunk most? - Még két ilyen negyedet!
- 20 perc, 20 perc! - Van még két negyed!
Gyerünk, gyerünk!
A mi hibánk, ez van. Kapjuk össze magunkat.
Túl könnyen adjuk.
Hogy jöhetünk vissza a meccsbe?
- Védelem. - Igen. És mit ne
csináljunk? Mit nem szabad csinálunk?
- Nincs fault. - Igen. Jól van. Jól van, srácok.
Folyamatosan pofáztam, és 25-8 a büntetők száma. De senki ne kezdjen reklamálni,
mert számítanak rá, és ők vannak itthon. Jó? Most az a cél, hogy megnyerjük a
negyedet és maradjunk egyben. Jó? Maradjunk egyben. Senki nem mondta,
hogy ez a szar könnyű lesz. Menjetek és harcoljatok. Gyerünk!
Gyerünk, Kanada háromra: egy, két, hár…
Együtt, kék, fehér és piros!
- Figyelj oda az elején! - Gyerünk! Mindent bele!
- Tudod, hogy 25-8 a büntető? - Igen, láttuk.
Jó, de ilyen nincs. Életemben nem láttam ilyet. De tudom,
hogy egy meccs 40 percig tart, szóval…
Kanada fel tud állni a félidei tizenhat pontos hátrányból?
Remélem, hogy Barrett összekapja magát. Az átlaga több mint 20
pont a válogatottban.
És Dillon Brooks végre támadásban is mutat valamit?
Brooks ötből semmivel kezdve a meccset.
Mi a fasz? ! Ő a legjobb a pályán és hagyjátok,
hogy állandóan lefaultolják.
Barrett, hozzáérnek, de bedobja! Ez volt az az apró jel,
amitől a kanadai csapat beindul? Ó, micsoda mentés Dorttól? Indításnak is jó!
SGA megszerzi. Kettő az egyben, megoldja.
Gyönyörű volt! Lassan jönnek fel. Kanada hátránya már csak 11 pont.
Hé, hé, hé, ha nyerni akarunk, tegyük oda magunkat! Igaza van!
Együtt. Kék, fehér, piros!
Az utolsó negyed. A franciák kihúzzák vagy Kanada
fordítani tud? Barrett egyedül. Bent van!
Yabusele eldobja…
- Gyerünk, gyerünk, gyerünk! - Jöhet az indítás.
- Egyedül van. - R.J. Barrett a védők mögött.
Francia időkérés. Öt pont a különbség!
Gyerünk! Mentálisan muszáj…
Keményen kell dolgoznunk, ahogy az elején! Már nem járatjuk a labdát,
ők uralják a meccset,
be kell dobni a helyzeteket!
A franciák irányították a játékot, de Kanada lassan visszaküzdötte magát.
- Gyerünk, Evan! - Fournier bepasszolja
Wembanyamának. Fournier rádobja, bent van!
- Ez igen! - Evan ezen a meccsen megmutatta, ki is
ő. Itt született, itt nőtt fel, néhány háztömbnyire az arénától. A torna
legfontosabb meccsén volt pár jó dobása.
Fournier felteszi. Bent van! Két perc van hátra.
A tét az elődöntőbe jutás.
Wembanyama. Két másodperc. Fournier. Egy bomba!
Fournier megint bedobta! A francia kosárlabda-istenek segítettek.
Az is egy olyan pillanat volt, amikor mindent lassítva láttam.
Eldobta és lassan ment a labda, imádkoztam,
hogy bemenjen, de valójában tudtam,
hogy be fog menni. Amikor bement,
a közönség felrobbant.
Azt, hogy ő így játszott,
azzal abszolút megérdemelte a sikert.
A nagy csatában a franciák győztek!
És megpróbálhatnak visszavágni a németeknek
az elődöntőben a párizsi olimpián.
Nem álltak le egy pillanatra sem. Rohadtul fáj, haver,
ez egy nagyon-nagyon-nagyon szar érzés. Mindent megtettek értünk, az országért.
42 kurva büntető, hallod?
Faszom!
Ez most nehéz mindenkinek. Csak annyit mondanék nektek,
hogy 24 év után jutottunk ki az olimpiára, és nagyon jók voltatok. Három győzelem,
egy vereség. Persze nem akartunk kikapni a
nyolc között, de egész biztos,
hogy nem ez volt az utolsó olimpiátok. Emlékezzetek rá,
mennyire fáj, mert amikor majd legközelebb
játszotok ezen
a szinten, jusson eszünkbe ez az érzés.
Emlékezzetek rá, mennyire fizikális meccs volt.
Ez nem az NBA, ez a FIBA. Nem nézik,
nem fújják be, hagyják. Jó?
Ez egy másik játék.
Shai, te vagy a legjobb játékosunk.
Mondj valamit, kérlek.
Jó. Ez egy borzalmas érzés, ami engem illet,
a lefújás pillanatában az jutott eszembe,
hogy legközelebb négy év múlva kapunk ilyen lehetőséget. Az kurva hosszú idő.
Én is azt tudom tanácsolni, hogy emlékezzetek erre az érzésre,
mert ilyen lehetőség csak négyévente adódik,
és nekünk készen kell majd állnunk 2028-ban. Hogy a legjobbak legyünk.
Jó, még utoljára álljunk össze. Gyertek.
Együtt maradunk és visszatérünk. Visszatérünk.
Kanada háromra, egy, két, hár…
Tudjuk, ki a következő. Megint a németekkel játszunk.
Reméltük, hogy visszavághatunk.
Mit mondtam neked, tesó? Szép volt!
Nem fogtok tudni aludni ma este.
Ha már a következő meccseken jár az eszetek, meg kell értenetek,
hogy mindig van tét.
És lesz esélyünk a következő ellenféllel szemben.
Miből gondolom, hogy előnyben vagyunk?
Túl magabiztosak, egyesek szerint arrogánsak is.
Ezt a magabiztosságot akarjuk majd ellenük fordítani.
Vegyük el a magabiztosságukat,
és meglátjátok, a miénk lesz a győzelem.
Gyerünk!
- Bocsánat! - Együtt!
Kék, fehér, piros!