Nu veți găsi mai multă energie la un meci de baschet ca la acesta.
Franța și Germania sunt neînvinse în cele două meciuri din grupă.
Învingătoarea câștigă grupa.
Ambele echipe vor o poziție avantajoasă în faza următoare.
Schröder interceptează și traversează terenul pentru a înscrie.
Schröder pentru Wagner. De trei puncte…
Înscrie! Și-a intrat în mână!
Germania vrea să se detașeze.
Wagner face senzație!
Germania domină echipa Franței.
Haideți!
Băieți, trebuie să fim pozitivi!
Haideți!
Germania conduce țara gazdă cu 21 de puncte.
E aproape greu de crezut.
REZULTAT LA PAUZĂ FRANȚA - GERMANIA 27-48
De ce suntem aici? Ce vrem?
Vrem medalia de aur?
Nu știm ce vrem!
Ne-au făcut praf! Nimeni nu se demarchează.
Nimeni nu înscrie.
Ne blochează mereu. Schimbă locurile și nu avem răspuns.
Stăm în jumătatea noastră și nu putem ataca.
Nu știm să ieșim din pick and roll. Da, vrem medalia de aur. Pe naiba!
Anul trecut am fost zdrobiți și acum e la fel.
Jucăm ca anul trecut!
Râd de noi!
Și nimeni nu reacționează, totul e în regulă.
Jucătorul care cere mingea joacă individual, nu are sprijin.
Când am pasat, am înscris de trei ori. Nu mai trebuie să jucăm rigid.
Pasați cât mai des!
Noi nu jucăm așa, suntem mai buni. Nu mai merge așa.
Am câștigat doar cu echipe mai slabe și cu mult noroc.
Dacă vrem să câștigăm acum, trebuie să fim o echipă.
Nu ca până acum!
Băga-mi-aș!
TERENUL DE AUR
Eram supărat fiindcă ne învingeau în halul ăla.
Au venit să ne învingă și au reușit.
Oare nu eram în stare să răspundem?
A fost nevoie de acel discurs emfatic la pauză.
A fost justificat și a avut efect.
E mai influent decât oricare alt jucător din echipă.
Batum e liber și înscrie!
Încercăm să le transmitem două lucruri jucătorilor francezi.
Abnegație și spirit de luptă.
Cred că astea ar trebui să fie principalele noastre atuuri.
O înfrângere nu ne-ar fi afectat. Chiar și așa, am fi ajuns în sferturi.
Dar măcar să jucăm cum trebuie.
Să luptăm și să fim agresivi, ca să ne pregătim de meciul următor.
Lupta te ține în viață și îți dă o șansă să câștigi,
mai ales la nivelul ăsta.
Germania e campioana mondială pe bună dreptate.
Nu ajungi campion întâmplător.
Wagner…
Franz Wagner!
Au fost mai buni. Am ripostat, dar n-a fost suficient.
Și-au dorit mai mult victoria, iar asta a fost o lecție pentru noi.
Dacă jucăm așa, nu putem bate pe nimeni.
Cum își vor îmbunătăți ofensiva?
Acum caută aceste răspunsuri.
LILLE, FRANȚA
Domino!
Zece.
BAM ADEBAYO, PIVOT, SUA
Am făcut reguli ca jocul să fie competitiv.
Trebuie să existe consecințe.
Cine are cele mai puține puncte o să facă 15 flotări.
Dacă te uiți la umerii lui,
îți dai seama că a făcut flotări.
A făcut multe flotări.
Nu se poate!
Măi să fie!
- Ce naiba ai spus? - La naiba!
Ce naiba spui acolo?
Mai poate să facă?
Am făcut 15.
Ce tare!
Nu se poate!
A revenit!
ACCES STADION PIERRE MAUROY
Azi are loc un meci interesant. SUA va întâlni Sudanul de Sud.
Toți se întreabă cine va juca în echipa americană.
În special, Jayson Tatum,
campion în NBA, care nu a jucat deloc în primul meci.
A câștigat o mulțime de trofee în NBA, așa că înțelegem controversa,
dar nimeni nu și-a imaginat că Durant o să joace cel mai bun meci al său la JO.
Toți cei 12 jucători ne pot ajuta să câștigăm.
De-asta, când joci, e crucial să o faci la cel mai înalt nivel posibil.
Altfel, intră altă vedetă.
Ăsta e punctul forte al echipei.
Bam e o persoană de-a dreptul impresionantă.
E foarte încrezător în propriile forțe, dar e și un jucător de echipă.
Iar lucrul ăsta e important.
De fiecare dată când intră în vestiar, bate palma cu toată lumea.
De fiecare dată! Bam nu are zile proaste.
E vedetă în NBA.
A câștigat aurul în 2021,
dar e foarte modest și e mereu cu picioarele pe pământ.
Bam e un jucător versatil.
Când faci selecția pentru JO, vrei jucători polivalenți.
Ai nevoie de jucători care joacă bine fără minge,
dar pot influența și meciul.
Exact așa e Bam.
Se poate apăra la oricine.
Poate bloca pe oricine, fără exagerare.
Și, apropo, înscrie peste 20 de puncte pe meci
și are peste zece recuperări.
E unul dintre cei mai subestimați jucători de baschet.
I-am spus mamei sale că trebuie să fie mândră de fiul ei
și de ce o să devină.
Chiar dacă a realizat atât de multe
și are traiectorie ascendentă ca jucător de baschet.
Uite-l pe Bam al meu!
- Spune-i cu cine să țină. - Asta încerc acum.
- E tricoul meu. - Atunci trebuie să ții cu SUA.
Numărul 13, Bam Adebayo.
Da!
Dacă mi-ai fi spus când aveam 12 ani
că o să particip la două ediții ale JO,
iar mama o să fie alături de mine,
nu te-aș fi crezut.
Ea doar culege roadele muncii sale.
Hai!
Sudanul de Sud e în atac. Shayok înscrie două puncte.
Ia te uită!
A pierdut mingea!
Bam, intri în meci!
Da!
E un memento constant că la început nu aveam nimic.
Absolut nimic.
E egalitate la zece.
Bam Adebayo, Anthony Edwards și Jrue Holiday intră în meci.
Le trebuie o intercepție.
Am crescut într-o zonă rurală din Carolina de Nord.
- Ia-o! - Adebayo forțează intercepția.
Așa. Te-ai apărat bine.
Eu și mama mea trăiam cu 12.000 de dolari pe an
și încercam să supraviețuim într-o rulotă.
Edwards către Adebayo, care înscrie.
Mama nu conducea, mergea pe jos la muncă.
Ploaie, ninsoare, lapoviță…
Nu conta, ea mergea la muncă.
Adebayo, de la distanță.
Da! Trei!
Mereu avea grijă ca uniforma școlară să fie spălată și călcată.
Când mă trezeam, mă spălam pe dinți, făceam duș,
mâncam micul-dejun și plecam.
A făcut asta zilnic, până am împlinit 16 ani.
SUA a avut avantaj de 20 de puncte, dar la pauză are avans de 19 puncte.
Pe măsură ce crești, îți dai seama de ce e în jurul tău.
„El are casa așa.” „Ei au altfel de mașini.”
„Noi nu avem mașină.” „Casa noastră nu e așa.”
M-a făcut să mă maturizez mai repede decât alți copii,
fiindcă m-am împăcat cu ideea că nu am acele lucruri.
Mama a avut grijă să am mâncare, așa că am putut fi eu însumi
și să-mi trăiesc copilăria.
Pasă lobată reușită de White.
Adebayo zboară prin aer!
Mamei mele nu i-a fost ușor. Iar s-o văd la Lille…
Nu vrei mai mult de atât.
Asta e motivația de care ai nevoie.
Am crescut cu mama într-o rulotă…
iar acum suntem la JO.
Muzica asta ne place nouă.
Adebayo înscrie prin cârlig.
SUA trebuie să câștige la o diferență cât mai mare.
Nu se pot relaxa.
Asta e cireașa de pe tort!
Echipa SUA a jucat senzațional și s-a calificat în sferturi,
câștigând meciurile la o diferență medie de 21,3 puncte.
E foarte mult!
Opt echipe ajung în faza eliminatorie.
Dacă treci de sferturile de finală,
ai garantată șansa de a juca, cel puțin, pentru bronz.
Acum totul devine interesant.
Au mai rămas opt echipe și toate au în componență vedete.
Nu mai există meciuri ușoare.
Orice se poate întâmpla acum,
dar, să fim serioși, e cineva care pariază împotriva echipei SUA?
Nu ne intimidează echipa SUA.
Abia așteptăm provocarea asta!
Toți se așteaptă să câștigăm mereu.
Știm că sunt capabili să ne învingă, așa că trebuie să fim pregătiți.
Înfrângerea te scoate din cursa spre aur.
E simplu.
Trebuie să câștigi.
Marți se vor juca cele patru sferturi.
Care dintre cele patru meciuri e de neratat?
Canada contra Franței. Va fi fascinant.
Franța e bună?
E o întrebare bună.
- N-au jucat bine. - Au jucat dezastruos.
E derută în cadrul echipei Franței.
Germania i-a făcut de rușine.
După meci, Evan Fournier a spus: „Acum, cea mai bună apărare e atacul.
Nu se mai joacă ca în 1990 sau 2000, când te apărai pozițional.
Atacul e esențial.”
I-a pus la îndoială întreaga filozofie a lui Vincent Collet.
„În plus, ne lipsesc elementele de bază.” Uau! Bine, Evan.
Evan e foarte competitiv.
E genul care vrea cu disperare să câștige.
Unii sunt mai tăcuți, genul ucigașului tăcut.
El nu e așa, el e pătimaș.
Nu se teme de moment.
Evan Fournier nu vrea să rateze nicio ocazie să arunce.
El crede că va reuși, așa că și tu vei crede asta.
Nu se sperie de nimic. Asta-mi place la el.
Nu se intimidează, ia mingea și joacă.
Și avem nevoie de asta ca să ajungem în fazele avansate.
S-a vorbit mult despre meciul trecut, când am pierdut.
Vom simți alt tip de presiune, fiindcă jucăm acasă.
Noi trebuie să facem tot posibilul și să avem curajul…
să facem față presiunii turneului și a tot ceea ce presupune asta.
Nu ne ajută dacă toată lumea ne arată cu degetul.
Trebuie să ne privim fiecare în oglindă.
Simțim entuziasmul întregii țări.
E o ocazie unică și e important să ne menținem calmul
și, în același timp, să dăm tot ce avem.
Ce-a fost a fost. Am ajuns unde voiam să ajungem.
Suntem în faza eliminatorie, deci nu ne mai permitem să greșim.
Evan Fournier a spus ieri că cea mai bună apărare e atacul.
Credeți că întregul grup e de acord cu acestă filozofie?
Și ce părere aveți despre declarația lui?
Evan Fournier nu reprezintă tot grupul. El e doar Evan Fournier.
E o declarație regretabilă și inacceptabilă,
pentru care doar el e responsabil.
Așa că vă poate explica el.
Eu am spus ce aveam de spus și nu mai am alte comentarii.
Îmi mențin declarația. Îmi pare rău că asta e părerea lui Vincent.
Nu vreau să mă înțeleagă greșit. Vreau doar să progresăm.
Tot ce vreau e să câștigăm.
Nici nu știu câte puncte am înscris ieri.
Șaptezeci și unu.
N-o să învingem pe nimeni dacă o să marcăm doar 71 de puncte.
Vrea să fie mai bun și știe că acum e momentul să schimbăm ceva.
E plăcut să avem sprijinul publicului.
Deși se resimte presiunea
pe care o aduce toată această susținere.
Joc pentru el din 2014.
Se descurcă bine.
Nu-mi aduce o presiune suplimentară.
Vrem să ne concentrăm și să luăm fiecare meci în parte.
Iar până acum… ne-am descurcat bine.
Suntem canadieni, așa că jumătate e în franceză.
Suntem o țară bilingvă.
Eu nu sunt bilingv. Tot ce știu e:
„Je m'appelle Dillon, comment t'appelles-tu?”
N-am înțeles, dar a fost bine.
Dacă mă întrebi ce fac, spun: „Ça va bien, et toi?"
Ia te uită! Te dai mare.
Și „Puis-je aller aux toilettes?” Adică „Pot să merg la baie?”
Asta e tot.
Vreau să țin un toast în cinstea lui Jax Brooks.
FRATELE LUI DILLON
Mulțumim pentru invitație, Dill! Și pentru că ne-ai inclus în toate astea.
E ceva deosebit să fim cu tine la JO și sperăm să obții medalia de aur!
- Noroc! - Noroc!
Aș spune că sunt neînțeles.
Pe teren, sunt acel jucător de care toată lumea se teme.
Toți știu că am gura mare
și că o să-i intimidez, indiferent de ce se întâmplă.
Iar după ce se termină meciul, pot să mă calmez și să fiu eu însumi.
Un tip de treabă care e calm și stă cu familia și prietenii.
Când erai mic, te duceam la meciurile celor de la Raptors.
Era extrem de concentrat.
Erai atent și voiai programul meciului.
- De fiecare dată. - Voiai mereu programul.
Iar acasă stăteai în pat și toată noaptea citeai programul.
Nu citeai cărți, dar citeai programul.
Dar erai foarte concentrat
când te uitai la meciurile din perioada lui Vince Carter.
Nu mă deranja că stătea cuminte.
Eram cuminte la baschet și la Povestea Jucăriilor.
- Da, la filmul acela. - Da.
- Îl plăcea pe Woody. - Da.
Nu-mi pasă ce zice lumea de mine. Știu cine sunt.
Am construit jucătorul care sunt acum și o să cresc și mai mult.
Acum doi ani, l-ai intimidat într-un meci pe Jamaal Magloire.
- Da… - Ai început să țipi la el.
- „Aici e casa mea!” - Da.
Iar Jamaal a răspuns.
Eu eram pe marginea terenului și mi-ai zis: „Nu-i așa, mamă?”
Iar eu…
Îmi amintesc. A fost o zi bună.
Am câștigat meciul.
A fost o zi bună.
E un moment special, așa că vă mulțumesc că ați venit.
Mi-ați făcut ziua mai bună și știți că-mi place să vă văd fețele.
Am vrut să ne mutăm la INSEP pentru restul turneului.
Asta e baza noastră, aici veneam când eram mici,
așa că asta ne-a ajutat să ne concentrăm pe treaba noastră.
Avem trei zile până la meciul din sferturi.
Îmi place aici. La INSEP suntem ca acasă.
INSEP e o academie pentru cei mai buni sportivi din Franța.
E locul perfect pentru un adolescent care vrea să devină profesionist,
fiindcă cei mai buni jucători francezi se antrenează în același loc.
Îmi amintește de perioada când eram adolescent.
De-asta îmi place să joc la națională.
Atmosfera și energia erau diferite.
Știm de ce suntem aici și ce putem face, așa că trebuie s-o facem.
Chiar te simți ca pe vremea când aveai 13 sau 15 ani.
E un sentiment plăcut, fiindcă atmosfera e una familială,
așa cum vrem să fie la echipa națională.
Iar asta se vede și pe teren.
Aici s-au cunoscut părinții mei.
Amândoi erau judocani.
Tata a devenit antrenorul echipei naționale.
Când eram mic, eram mereu pe aici și mă întâlneam cu sportivii.
Ăsta era stilul meu de viață atunci.
Tot acolo mi-am cunoscut soția.
Așa că locul ăsta are o însemnătate specială pentru mine.
Cum puteți câștiga meciul cu Canada?
Sincer să fiu, nu mai contează cu cine jucăm în faza asta.
Contează cum ne pregătim noi. Trebuie să fim uniți și încrezători.
Trebuie să jucăm bine.
CU O ZI ÎNAINTE DE MECI
Canada are o șansă acum.
Nash conduce atacul.
Nash pătrunde.
Scapă mingea care iese din teren, iar Franța va avea posesia.
Ce greșeală!
Când am jucat eu la JO, am câștigat grupa și i-am învins pe sârbi.
Câștigarea grupei îți dă încredere și speranțe.
Am jucat cu Franța în sferturi, dar am pierdut.
Gata, meciul s-a terminat.
Franța a învins Canada și s-a calificat în semifinale.
Există o asemănare ciudată
și am senzația că avem ocazia să ne luăm revanșa.
Canada a câștigat grupa, iar acum va întâlni Franța.
Însă acum se joacă în Franța, iar asta va schimba datele problemei.
Va fi nebunie, iar Canada va trebui să ignore publicul.
E un lucru altruist pentru sportivii din zilele noastre.
Se vede că suferă.
Durere.
Nu e bine să sărbătorești prea mult.
Se pare că victoria contra Serbiei v-a afectat emoțional,
fiind cea mai mare victorie.
Nu știu dacă are rost să vă arăt meciul.
Nu vreau, în cazul în care o să trecem și noi prin asta,
să fim afectați la meciul următor.
Am mers la război…
Toți facem greșeli.
Când le comiți, trebuie să fii sincer, ca să poți învăța din ele.
Iar meciul de acum e cât se poate de important.
Trebuie să înțelegem că un meci din sferturile de finală e
unul dintre cele mai importante meciuri pe care le-am jucat ca echipă,
mai ales la ediția asta a JO.
Orice se poate întâmpla într-un meci decisiv de 40 de minute.
Caută unghiul bun pentru pasă.
Du-te la locul tău!
Va fi multă gălăgie în meciul cu Franța, va fi multă energie.
Fanii francezi vor fi extrem de pătimași.
Asta vom avea de înfruntat.
E meciul meu preferat,
mai ales că vom întâlni Franța la ea acasă, la Jocurile Olimpice.
Pentru asta trăiesc.
Avem o echipă excelentă și putem face istorie,
ca să fim ținuți minte multă vreme.
Echipa de acum e foarte implicată, toți suntem la unison.
E nevoie de camaraderie și unitate, iar noi avem toate astea.
Mulți jucători de la noi excelează pe postul pe care joacă.
Nu știi niciodată când va fi nevoie de abilitățile lor.
Toți înțelegem asta și așteptăm să ne vină rândul.
Chiar cred că putem învinge pe oricine.
Știm că Shai și Jamal vor fi jucătorii noștri de bază.
Știm că în orice moment, Lu poate lua frâiele meciului.
Și eu pot face asta dacă voi fi în formă.
Demarcați-vă!
Ca să câștigăm o medalie, trebuie să câștigăm
contra Franței, în Franța.
Toată viața am visat să jucăm la JO.
E tot ce-ți poți dori.
Haideți!
Până acum am reușit să punem presiune pe jucătorul cu mingea.
Și trebuie să continuăm așa.
Dar trebuie să punem presiune fără să faultăm.
- Și să recuperăm. - Mersi!
- Strigați „Canada”! - Canada!
Cine se apără la Wemby? Unul sau mai mulți?
Mai mulți oameni.
Vom începe cu Dillon, apoi cu ceilalți.
Dillon e un apărător foarte bun și se va descurca.
Nu va faulta, e un jucător abil.
Va încerca să se impună fizic.
Cum te descurci unu la unu?
Voi să-mi spuneți.
- Ai spus… - Nu rezistă în fața mea.
Ați zis că sunteți mândri că-i blocați pe unii dintre cei mai buni.
- Care e atuul? - Avem mulți jucători buni.
Avem mulți jucători care pot schimba soarta meciului.
Am senzația că băieții joacă cel mai bine atunci.
Ne gândim doar la victorie.
- Mulțumim, Dillon! - Mulțumim!
E o comoară națională.
Meciurile de la națională diferă de meciurile de la echipa de club.
Știu cât de mare e presiunea care apasă pe noi.
Dar ador presiunea asta.
Acum sunt cel mai în vârstă din echipă.
Un coleg mi-a spus că avea doi ani când am debutat eu la națională.
Dar încă joc fiindcă e ceva special să porți tricoul echipei naționale
și să joci pentru echipa Franței.
Tata a fost jucător de baschet, așa că i-am călcat pe urme.
Dacă m-ar fi văzut în NBA,
la JO, la Cupa Mondială și căpitan al echipei naționale…
Nici nu-mi imaginez cât de mândru ar fi fost.
A murit când aveam trei ani.
A suferit un atac cerebral pe terenul de baschet, în '91.
Eu și mama eram în tribune.
A fost o perioadă dificilă.
N-o să înțeleg niciodată de ce am jucat baschet.
Nu știu de ce mama m-a pus să joc. După ce s-a întâmplat,
eu nu mi-aș pune copilul să joace același sport.
Dar știa cât de mult iubesc baschetul și cred că pentru mine a fost o terapie.
Asta îmi lipsește cel mai mult, să-i văd reacția
la ceea ce am realizat în ultimii 15-20 de ani.
L-am cunoscut pe Nicolas Batum când eram antrenor principal la Le Mans.
Când Nicolas a venit, tocmai împlinise 15 ani.
Și imediat a reușit să se remarce.
M-a impresionat faptul că se mișca cu ușurință și mobilitate.
Evident, încă nu era jucătorul care urma să fie,
dar ne-am dat seama că avea un viitor strălucit în față.
Aveam 15 ani când mi-a spus că o să mă antrenez cu echipa mare.
Apoi, m-a luat în echipă.
La 16-17 ani m-a băgat pe teren, iar la 18 ani m-a făcut liderul echipei.
Apoi m-a pus în draft și am fost selecționat.
După un an, a preluat echipa națională, unde eu jucam de un an.
Așa că am lucrat pentru el și cu el de 20 de ani, fără întrerupere.
Dacă vrem să câștigăm, trebuie să profităm de faptul că suntem mai înalți.
Știu că la fiecare antrenament, ședință video sau meci,
o să-mi spună ceva ca și când aș avea 15 ani.
Avem genul ăsta de relație. Nu e nimic personal.
Încă de când aveam 15 ani voia să devin cineva și îmi place asta.
Trebuie să abordăm meciul cu seriozitate.
Nivelul de angajament va fi decisiv.
De-acolo începe totul.
Știu că toți vreți să câștigați.
Toți vrem. Absolut toți!
Avem nevoie de hotărârea asta, dar trebuie să o facem cu cap.
Ei au o echipă foarte puternică.
După mine, sunt a doua echipă, după echipa SUA.
Dar avem ce ne trebuie ca să câștigăm meciul.
Nici nu trebuie să ne gândim la ce va urma.
Trebuie să ne gândim la ce e acum de făcut pentru a reuși să ne impunem.
Răspunsul e ăsta: împreună.
FRANȚA - CANADA SFERTURI DE FINALĂ
De asta joci baschet.
De asta participi la JO.
Nu e o serie, e doar un meci.
Acum vor juca băieții mari. Nu e pentru copii, e pentru bărbați.
Trebuie să facem trei lucruri ca să câștigăm.
Unu. Să ignorăm publicul.
Cum facem asta?
Ne folosim de energia lor și rămânem împreună.
Doi. Dacă arbitrul greșește împotriva noastră,
nu trebuie să protestăm.
Ne vedem de joc fiindcă așa dăm dovadă de tenacitate,
iar ei o să vadă de ce suntem în stare.
Și al treilea lucru.
Meciul nu se decide într-un sfert, două sau trei.
Ci în toate cele patru.
Trebuie să jucăm uniți tot meciul.
Fiecare posesie contează. Bun. Veniți încoace!
Ăsta e începutul poveștii.
E o ocazie extraordinară.
Ce face diferența dintre un meci normal și cel ce urmează e autodepășirea.
Doar împreună ne vom depăși limitele.
Iar pentru asta ei nu se pot pregăti, e un lucru imprevizibil.
Nici măcar noi nu știm cât de sus putem ajunge.
Vom fi de neoprit și așa le vom sări la beregată.
Vom lupta pentru recuperări.
Vom alerga ca niște draci.
Vom reveni în apărare ca niciodată.
Am putea muri de epuizare în seara asta, dar vom da tot ce putem!
De când ne-am reunit, n-am jucat cu adevărat bine.
Dar o vom face în seara asta!
Haideți!
Împreună!
Acum e-acum!
Haideți să ne simțim bine pe teren!
- Strigați „Canada”! - Canada!
Hai! Hai pe ei!
Echipa gazdă, Franța, vrea să-și continue turneul.
Dar adversarii sunt printre cei mai buni din lume.
În joc e un loc în semifinale. Câștigătoarea va juca cu Germania.
Yabusele aruncă.
Și înscrie trei puncte.
Am senzația că e un cutremur în arenă.
Nu e ca la Lille.
- Excelentă pasă! - E în formă!
Pasă perfectă a lui Yabusele.
Cordinier aruncă de trei puncte.
Înscrie!
Trei din trei pentru Franța.
Wemby luptă sub panou și recuperează.
Franța pleacă pe contraatac. Cordinier aruncă din același loc.
Cu același rezultat!
Să nu mai arunce de la distanță. Au trei din patru.
Două au fost pe tranziție.
Franța nu greșește deloc.
La locurile voastre…
Fluieră fault, ce naiba!
Brooks se oprește, fentează și pătrunde!
Nu înscrie. A fost blocat.
Trebuie să fim puternici mental.
Va fi un meci fizic, iar noi nu suntem prea mari.
Fă-l praf!
Barrett îi fură mingea. N-a controlat-o bine.
- E incredibil! Wemby! - Dumnezeule!
Pasează! Lessort, două puncte.
A apărut de nicăieri.
Fault, ce naiba!
- Nu am avut libere deloc. - Nu e momentul să…
- Nu suntem la fotbal. - Fii atent dacă vrei să…
Nu poți să lași jocul liber ca la fotbal.
Fournier.
- I s-a făcut paravan. Pasă lobată! - Și Lessort finalizează.
Franța controlează primul sfert și în atac, și în apărare.
Canada a primit o lovitură în bărbie.
Joacă sub panou.
Știu că sunt mai puternici și mai înalți și încearcă să profite.
Canada a faultat des în al doilea sfert.
Fluierați echidistant!
Lăsați-ne să jucăm!
Au un avans de 15 puncte.
Canada nu are ritm de joc.
El e cel care trebuie să dea tonul.
SGA aruncă excelent de la semidistanță.
Înscrie două puncte.
Shai e printre cei mai buni din lume, iar când nu ne merge așa cum ne dorim,
el e cel care ne trezește.
SGA a înscris două coșuri consecutive.
Shai Gilgeous-Alexander înscrie iar!
E prea bine!
În sfârșit, și-a intrat în mână.
Lessort e faultat.
S-au hârjonit puțin.
- Care e raportul la libere? - 16-6.
Hei! E 16-6 la aruncări libere!
Ntilikina e faultat.
Băga-mi-aș!
Băieți, faultăm prea mult.
Avem 20 de minute ca să rezolvăm problema asta.
Nu te lăsa!
Fanii sunt în picioare.
Franța vrea să termine în trombă prima parte.
Yabusele, de trei puncte!
- Înscrie! - Yabusele!
Ce primă parte reușită de Franța!
Trebuie să arbitrați mai bine!
A fost un paravan în mișcare. S-a mișcat!
E groaznic.
Fluieră când greșesc!
Te rog! Joc pentru viața mea!
Au puterea psihică necesară să recupereze 16 puncte?
Dacă am juca cu hotărâre…
Să luăm totul personal.
Bravo! Haideți!
- Să jucăm la fel! - Tot așa!
- Mai avem o jumătate de meci! - Da!
Încă 20 de minute!
Trebuie să ne facem jocul nostru.
E prea ușor acum.
- Cum revenim în joc? - Cu apărarea.
Bun. Ce nu mai trebuie să facem?
- Să nu mai faultăm. - Bun.
Până acum, m-am tot plâns arbitrilor, iar la libere e 25-8 pentru ei.
Nu vreau să protestați.
Fiindcă ei știu și jucăm la ei acasă.
Trebuie să câștigăm sfertul următor și să rămânem împreună.
Nimeni nu a spus că o să fie ușor.
Hai să mergem să luptăm!
Haideți!
- Strigați „Canada”! - Canada!
- Împreună! - Împreună!
Începutul e important!
- Haideți! - Haideți!
Știi că e 25-8 la aruncări libere?
Am văzut.
E imposibil! N-am mai văzut așa ceva!
Dar un meci are 40 de minute, așa că…
Poate Canada să recupereze un deficit de 16 puncte?
Vreau ca RJ Barrett să fie mai implicat.
A avut o medie de 20 de puncte pe meci.
Va reuși Dillon Brooks să spargă ghinionul?
N-are nicio reușită din cinci aruncări.
Ce dracu'?
E cel mai bun jucător, dar fluierați fault de fiecare dată când îl ating.
Barrett caută contactul și înscrie.
Să fie asta mica oportunitate de care Canada are nevoie pentru a reveni?
Priviți-l pe Dort!
SGA prinde mingea,
Doi contra unu.
Și finalizează!
A fost frumos.
Reduc din diferență.
Canada s-a apropiat la 11 puncte.
- Tot așa! - Trebuie să luptăm pentru victorie!
Asta spune!
- Împreună! - Împreună!
Începe ultimul sfert.
Poate Franța câștiga sau poate Canada reveni?
Barrett e singur! Scutură plasa!
Yabusele aruncă!
Hai!
- Recuperare a lui Powell. - E liber.
Barrett era în spatele apărării.
Franța cere time-out.
Diferența e de cinci puncte.
Haideți!
Trebuie să muncim, cum am făcut-o și înainte.
Nu mai pasăm și fac ce vor cu noi.
Trebuie să riscăm!
Franța deținea controlul deplin,
dar Canada a revenit treptat în meci.
Hai, Evan!
Fournier îl caută pe Wembanyama.
Fournier aruncă!
Și înscrie!
A fost important!
În acel meci, Evan a arătat cine e.
E orașul lui natal. A copilărit la două străzi de arenă.
A reușit aruncări importante, în cel mai important meci.
Fournier, cu o „oferită”.
Înscrie!
Mai sunt două minute, iar în joc e un loc în semifinale.
Wembanyama.
Încă două secunde de atac. Fournier!
Fournier înscrie din nou!
Zeii francezi ai baschetului i-au ascultat rugăciunea.
E unul din acele momente în care vezi totul cu încetinitorul.
Mingea zboară încetișor și te rogi să intre în coș,
deși în acel momente știi că o să intre.
Iar când a intrat, publicul a explodat.
A avut o asemenea evoluție și a reușit o aruncare atât de importantă,
așa că merită toată laudele.
Franța a condus de la început până la final.
Iar în semifinale va încerca să-și ia revanșa împotriva Germaniei.
Aventura lor la JO continuă.
Nu s-au oprit nici măcar o secundă.
E extrem de dureros. E o senzație absolut îngrozitoare.
Am jucat cât am putut de bine. Pentru noi și pentru țară.
Au avut 42 de aruncări libere.
Futu-i!
E o înfrângere grea pentru toți.
Dar am ajuns la Jocurile Olimpice după 24 de ani.
Ați jucat excelent. Trei victorii și o înfrângere.
Nu vrei să pierzi în sferturi,
dar astea nu vor fi ultimele voastre Jocuri.
Țineți minte cât de dureros e,
fiindcă următoarea dată când veți juca la acest nivel
să știți cât de mult doare.
Nu uitați că a fost un meci jucat cu agresivitate.
Nu suntem în NBA.
Se joacă cu reguli FIBA. Nu se fluieră tot.
Se lasă jocul mai liber.
E un joc diferit.
Shai, ești cel mai bun jucător. Vreau să aud ce ai de zis.
Da… E o senzație oribilă, evident.
Eu, personal, cred că nu mi-am dat seama de importanța meciului.
După ce s-a terminat, mi-am dat seama că avem de așteptat alți patru ani.
Și e al naibii de mult.
Așa că sfatul meu e să țineți minte cum ne simțim acum.
O asemenea șansă apare doar o dată la patru ani
și trebui să fim pregătiți pentru 2028.
Să jucăm la nivel maxim!
Haideți! Pentru ultima dată.
Rămâneți uniți! O să revenim.
- Strigați „Canada”! - Canada!
Știm cu cine vom juca. O să întâlnim iar Germania.
Speram să jucăm iar cu ei.
Ce ți-am spus, frate?
Bravo!
S-ar putea să nu puteți dormi la noapte.
Dacă deja vă gândiți la meciul următor,
trebuie să înțelegeți care e miza acelui meci.
Suntem în avantaj contra echipei pe care o vom înfrunta.
Știți de ce cred că avem un avantaj?
Sunt prea încrezători, poate chiar aroganți.
Dar noi vrem ca această încredere să se întoarcă împotriva lor.
Trebuie să le furăm încrederea.
Apoi o să vedeți cum o să zburăm spre victorie.
Haideți!
Împreună!
Hadeți, băieți!
Împreună!
Subtitrarea: Marius Sechea