Не певен, що можна відчути більше енергії баскетболу,
ніж те, що нас чекає.
Дві перемоги у Франції, дві - у Німеччини
у груповому етапі.
Переможець очолить групу.
Обидві команди претендують на перше місце наступного тижня в Парижі.
Шрьодер перехоплює і веде від кільця до кільця.
Передача Шрьодера. Вагнер - триочковий…
Круто! Просто в руки.
Німеччина хоче збільшити перевагу.
Вагнер справляє фурор!
Німеччина серйозно взялася за Францію.
Давайте!
Хлопці, на позитиві, усі вище носа.
Уперед!
Німеччина випереджає країну-господарку на 21 очко.
У це важко повірити.
ВЕЛИКА ПЕРЕРВА ФРАНЦІЯ 27 - НІМЕЧЧИНА 48
Ні, чому ми тут? Чого ми хочемо?
Ми хочемо золоту медаль?
Ми не знаємо, чого хочемо.
Нас розносять.
Відкритися неможливо.
Забити неможливо.
Куди не глянь, самі заслони.
Вони постійно пасуються. Не перехопити.
Ми на своїй половині. Не знаємо, як атакувати.
Як вийти з пік-н-роллу.
Ми хочемо золоту медаль Олімпіади. Хрін там!
Торік нас розгромили. Цьогоріч та сама історія.
Ми робимо те саме цього року.
Вони з нас сміються.
І жодної реакції.
Усе нормально.
Пасуй. І у відповідь - стіна.
Лише один-на-один.
Три передачі м'яча. Три данки.
Та включайтеся!
Перепасовуйте м'яч.
Ми не такі, ми кращі. Не має так бути.
Ми перемагаємо лише слабші команди, і то якщо пощастить.
Якщо хочемо перемогти таку команду, треба грати разом.
А не так.
Курва.
ЗОЛОТИЙ МАЙДАНЧИК
Мене збісило, що нас так обіграли.
Вони хотіли нас обіграти і зробили це.
Можемо дати відкоша і вибити їх?
Гадаю, ця проповідь у перерві була доречною.
Це було виправдано і принесло плоди.
Він має більший вплив, ніж будь-хто в команді.
Батум, безперешкодно, в яблучко.
Те, що ми намагаємося прищепити й утілити у збірній Франці,
будується на самовідданості й на бойовому духу.
Думаю, в цьому має бути наша сила.
Програш у цій грі не вплине на результат.
Ми проходимо у чвертьфінал.
Треба хоча б спробувати грати як годиться.
Боротися, напосідати, щоб цей дух перенести до наступної гри.
Боротьба тримає тебе в русі, надає шанс,
особливо на цьому рівні.
Німеччина по праву чемпіон світу.
Чемпіоном світу не стають випадково.
Вагнер…
Франц Вагнер!
Вони грали краще.
Ми відбивалися, але цього замало.
У тій грі їхнє прагнення переважило,
і тому їх можна вважати хорошим уроком для нас,
бо якщо так грати, то переможеш будь-кого.
Питання, де їхній напад?
Відповідь поки зависла в повітрі.
ЛІЛЛЬ, ФРАНЦІЯ
Доміно, чорт забирай.
Десять.
БАМ АДЕБАЙО ЦЕНТРОВИЙ, ЗБІРНА США
Я придумав правила, щоб відчувалося змагання.
Треба відповідати за наслідки.
У кого найменше очок - робить 15 відтискань.
З його плечей видно,
що він багато віджимається.
Він багато віджимається.
Та ну ні!
Я ж кажу.
- Що ти кажеш? - Чорт!
Що ти нахрін говориш?
- Бач? - Що, знову?
- Мої 15. - Ні, його.
Хрінь якась.
Ні, старий.
Відігрався!
ПАРИЖ 2024
СТАДІОН «П'ЄР МОРУА» ДОСТУП НА СТАДІОН
Цікава гра на стадіоні «П'єр Моруа».
Протистояння США та Південного Судану.
Схоже, найголовніше у збірній США - розподіл ігрового часу,
а саме, для Джейсона Тейтума,
гравця НБА, нині чемпіона, що не вийшов на поле в першій грі.
Один з найтитулованіших гравців НБА, тож ясно, чому стільки розмов,
але хто знав, що Кевін Дюрант зіграє
одну з найкращих ігор Олімпіади.
Усі 12 хлопців здатні зробити внесок у перемогу.
Дуже важливо, щоб у певний момент,
тобто будь-якої миті, ти забивав, або заміна не забариться.
І в цьому сила команди.
Бам один із тих, хто мене найбільше вражає.
Він дуже вірить у те, що він робить,
але підпорядковується команді, групі,
і в цьому сила, могутня сила.
На кожних зборах, щойно він заходить, то вітається з кожним у залі.
Без винятку. Для Бама кожен день вдалий.
Він суперзірка, гравець матчу всіх зірок НБА.
Виграв золоту медаль 21-го року,
але в нього менталітет скромного роботяги.
Бам, як гравець НБА, різнобічний.
Коли збираєш олімпійську збірну,
то шукаєш універсальних хлопців.
Потрібні ті, хто і без м'яча покаже клас,
може вплинути на гру.
І Бам один з них.
Це захисник від бога.
Серйозно, через нього не пройти.
І, до речі, він виходить і приносить понад 20 очок
і більше 10 підборів за гру.
Один з найбільш недооцінених гравців у баскетболі.
І я сказав його мамі: «Ви маєте пишатися, ким став ваш син
і ким він є,
навіть лише за те, як багато він досяг
і як стрімко прямує вгору
як баскетболіст».
Куди він подівся? Оце мій Бам.
- Скажи йому, на який бік іти. - Я намагаюся розібратися.
- Це моя футболка. - Тоді аплодуй США.
Номер 13, Бам Адебайо.
Так!
У 12 років я і не мріяв,
що буду змагатися на другій своїй Олімпіаді,
а моя мама сидітиме тут на трибуні.
Я б ніколи не…
Просто вона пожинає плоди своєї праці.
Давай!
Південний Судан шукає першу зачіпку. Шайок - 2 очки.
Дивіться!
Він віддає м'яч!
Бам, виходиш!
Так!
Це постійне нагадування, звідки ми піднялися.
Просто з низів.
Нічия, 10:10.
Бам Адебайо, Ентоні Едвардс, Джру Холідей - усі у грі.
Їх треба зупинити.
Я виріс у сільській місцевості у Північній Кароліні.
- Твій! - Адебайо підхоплює втрату.
Ось так!
Чудовий захист!
Ми з мамою жили на 12 000 доларів на рік,
у трейлері, ледь зводячи кінці з кінцями.
Едвардс на Адебайо, і готово.
Мама щодня ходила пішки на роботу.
Дощ, сніг, сльота…
Хоч там що, вона бралася за роботу.
- Адебайо, в усій красі. - Так! Три!
Вона завжди дбала, щоб моя шкільна форма була чиста й охайна.
Щоб, коли я прокидався, то чистив зуби, приймав душ,
снідав, робив те, що треба і йшов собі.
Вона робила це щодня, доки мені не виповнилося 16.
Сполучені Штати мали перевагу 20 очок,
ідуть на перерву з відривом у 19.
Ще дитиною починаєш розуміти,
адже бачиш своє оточення.
«Чорт, у нього такий будинок, вони їздять на таких машинах.
У нас немає машини. Мій будинок не такий».
Через це я подорослішав швидше, ніж звичайні діти,
бо це було так: «Гаразд. Нічого, що в мене цього не буде.
Мама дбає, щоб у мене була їжа, і щоб я лишався собою,
і я принаймні побув дитиною».
Вайт, щільний заслін, і різкий кидок.
Адебайо летить у повітрі!
Моїй мамі було нелегко. І бачити її в Ліллі…
Більшого й не треба.
Кращої мотивації бути не може.
Я виріс у трейлері лише тільки з мамою.
Тепер ми на Олімпіаді.
Наша музика, скажи?
Трисекундна зона, Адебайо, влучає.
США намагається максимально збільшити розрив у рахунку.
На всі 100 до кінця.
Оце відпад!
Збірна США набирає обертів на стадії кваліфікаційного етапу,
перемагаючи в середньому на 21,3 очки.
Це багато.
До кваліфікаційного раунду виходить вісім команд.
Щойно пройдеш чвертьфінал,
ти гарантовано маєш шанс грати принаймні за бронзу.
Отут і починається найцікавіше.
Залишилося вісім команд. У кожній команді є свої суперзірки.
На цьому етапі нема легких суперників.
У плейоф може статися все,
але, серйозно, невже хтось може перемогти збірну США?
Нас взагалі не лякає збірна США.
Ми з нетерпінням чекаємо цього виклику.
Ніде не написано, що ми завжди переможці.
Ми знаємо, що всі вони здатні перемогти нас, і ми маємо бути у формі.
До золота лише одна перемога.
Усе просто.
Треба виграти.
Вівторок, вісім команд, чотири гри.
Який чвертьфінал сьогодні дивитимемося?
Канада і Франція. Це буде надзвичайно.
А Франція як?
Гарне запитання.
- Франція зіграла погано. - Катастрофічно.
Збірна Франції тепер офіційно в сраці.
Недавно їх зганьбила Німеччина.
Після гри Еван Фурньє сказав: «Сьогодні найкращий захист - це напад.
Це вже не гра 1990-х чи 2000-х,
де можна захищати половину поля. Напад вирішує».
Він ставить під сумнів усю філософію Вінсента Коллє.
«Крім того, нам бракує основ».
Отакої. Гаразд, Еване.
Еван уміє змагатися.
Він із тих, хто налаштований на перемогу.
Дехто, скажімо, спокійніший, такий собі тихий убивця.
Він не такий. Він більш запальний.
Він завжди готовий.
Еван Фурньє хоче щоразу забивати.
І він думає, що зможе, і ти думаєш, що він зможе.
Він нічого не боїться. Ось це я в ньому люблю.
Він не боїться моменту. Візьме м'яч і зіграє,
і нам це потрібно, якщо хочемо пройти далі в турнірі.
Навколо багато розмов. У минулій грі нас присадили.
Очікування іншого рівня, адже ми вдома.
І все залежить від нас,
і в нас є сили, щоб справді…
прийняти цей турнір, тиск, і все, що з цим пов'язано.
Усі ці вказівки на промахи нам не допоможуть.
Тому всі мають дивитися на себе в дзеркало.
Ми відчуваємо хвилювання усієї країни.
Такий шанс буває раз у житті. Важливо лишатися зібраними
і водночас показати максимум.
Що зроблено, то зроблено. Ми на своєму місці.
Це гра на вибування.
Тут немає права на помилку.
Учора Еван Фурньє, дослівно,
сказав, що іноді найкращий захист - це напад.
Думаєте, всі гравці команди поділяють цю думку?
І що ви можете сказати про його слова?
По-перше, Еван Фурньє не вся команда. Він лише Еван Фурньє.
Тож це прикра й неприйнятна заява,
за яку він несе відповідальність.
Він може говорити за себе.
Я сказав те, що мав сказати, і більше не коментуватиму.
Я відповідаю за свої слова.
Шкода, що я зачепив Вінсента.
Я не хотів…
Я не хочу його образити. Просто хочу, щоб ми рухалися вперед.
Моя єдина мета - перемогти.
Не знаю, скільки очок ми набрали вчора?
Сімдесят одне.
З таким рахунком нам нікого не перемогти.
Він хоче більшого, і він знає, що настав час щось змінити.
Приємно мати таку народну підтримку.
Хоча до неї додається
і відповідальність.
Я граю з ним з 2014 року.
Гадаю, все гаразд.
Я не відчуваю від нього додаткового тиску.
Ми намагаємося зосередитися на кожній грі.
І поки що нам це вдається.
Оскільки ми канадці, то має бути й французькою.
Бо в нас двомовна країна.
Я зовсім не двомовний. Я знаю лише:
"Bonjour, je m'appelle Dillon, comment t'appelles-tu?"
Клас. Знати б, що сказав.
Якщо спитати у відповідь, то «Ça va bien, et toi?»
Почалося. Понти.
І «Puis-je aller aux toilettes»? Можна в туалет?
Це все.
Я скажу тост за героя дня, Джекса Брукса.
Дякую, Ділле, що запросив усіх нас сюди
і дозволив розділити це з тобою.
Для нас честь прожити твою олімпійську мрію.
Вже кортить вітати тебе із золотом.
- Будьмо, шановні. - Будьмо.
Мене неправильно сприймають.
На майданчику мене намагаються оминати,
думають: «Чорт, зараз його понесе,
почне щось мені закидати, хоч що там відбувається».
Але коли я йду з майданчика, я можу бути Діллоном Бруксом -
таким милим малим, що любить проводити час із родиною та друзями.
У молодості я водила тебе на «Рапторз».
Ти був непосидючим малим.
А тут завмирав.
Ти просто був зосереджений і ти так чекав програму.
- Щоразу. - Щоразу. Потрібна була програма.
А потім ти сидів у ліжку і перечитував усю програму вночі.
Бо ти не любив читати, але не цю програму.
Але ти був зачарований,
коли дивився ці ігри, дні Вінса Картера з «Репторз».
Так. Він спокійно сидів на місці.
Лише під баскетбол та «Історію іграшок».
- «Історія іграшок». - І це теж.
- Він любив Вуді. - Я любив Вуді.
Мені байдуже, що думають люди. Я такий, який є.
Я створив цього гравця, і я йду вперед.
Два роки тому під час гри
ти щось наїхав на Джамаалу Маглойру.
- Так. - А потім ти кричав на нього.
- Ти такий: «Це мій дім». - Так.
Джамаал щось сказав.
Я сиджу біля поля, ти дивишся на мене і кажеш: «Так, мамо?»
Я така…
Пам'ятаю.
Гарний був день.
Ми виграли ту гру.
Гарний був день.
Я люблю так проводити час. Дякую, що прийшли.
Люблю такі дні.
І знаєте, я радий бачити всіх вас.
INSEP
ПАРИЖ, ФРАНЦІЯ
Переїзд в INSEP до завершення змагань було для нас подією.
Це наша база. Ми ходили сюди, як були молодшими,
це допомогло нам зосередитися на нашій роботі.
У нас три дні до чвертьфіналу.
Дуже круто бути тут. INSEP - це як дім.
INSEP - це академія для найкращих спортсменів Франції.
Це точно найкраще місце для підлітка на шляху до професіонала,
бо тут найкращі баскетболісти Франції
в одному місці тренуються щодня.
Наче повертаєшся в часи юнацтва, дитинства.
Ось чому я люблю грати за збірну.
Атмосфера інша. Енергія інша.
Ми знаємо свою місію.
Ми знаємо, на що здатні. Виходь і роби.
Таке відчуття, що тобі знову років 13, 15.
А ще класне відчуття, бо там сімейна атмосфера,
яку хочеться зберегти у збірній.
Гадаю, це поширюється і на гру.
Тут познайомилися мої батьки.
Вони обоє дзюдоїсти.
Мій тато став головним тренером збірної.
Дитиною я завжди тут бачив спортсменів,
і я ріс у такому способі життя.
Там я зустрів і свою дружину.
Тож це місце особливе для мене.
Канада. Як думаєте, що треба зробити для перемоги?
Правду кажучи, зараз байдуже, з ким граєш.
Важливіше - як ми підготуємося,
наша єдність, наша віра.
Просто треба все зробити правильно.
ДЕНЬ ПЕРЕД ЧВЕРТЬФІНАЛОМ
Можливість для Канади.
Заходить Неш.
Неш веде.
І м'яч вислизає від нього,
поза грою, і м'яч у Франції.
Фатальна помилка.
На тій Олімпіаді ми виграли групу. Ми перемогли неймовірну Сербію.
Вихід із групи значно додав нам віри та надії.
Ми грали з Францією у чвертьфіналі, і нас перемогли.
От і все. Час вийшов.
І Франція перемагає Канаду.
І виходить у півфінал.
Якась моторошна подібність,
і таке відчуття, що це можливість відігратися.
Канада виходить із групи без поразок на гру з Францією.
Хіба що вони у Франції.
Знаєте, це додасть новий шар, новий елемент.
Там буде дурдом, і підтримка не на користь Канади.
Неймовірна самовідданість сучасних спортсменів.
- По очах видно, правда? - Що важко?
Біль.
Зазвичай самовпевненість - не до добра.
Таке відчуття, що у вас була емоційна перемога над Сербією,
мабуть, найкраща перемога.
Не знаю, чи варто це показувати, варто це просто мати. Якщо…
Адже я не хочу відчувати емоційну перемогу,
не хочу, щоб це вплинуло на наступну гру.
Це війна і…
Ми всі робимо помилки.
Коли це стається,
то треба бути чесним, так і вчимося на помилках.
Зараз це головніше за его.
І нам треба розуміти, що чвертьфінал -
мабуть, одна з найважливіших ігор
у нашій історії разом,
особливо на цій Олімпіаді.
І за 40 хвилин гри, де перемога вирішує все, будь-що може статися.
Добре. Кут, кидок, кут, кидок.
На місце.
На грі з Францією трибуни ревітимуть,
це буде потужна енергія,
це буде випромінення пристрасті від кожного з фанів.
Доведеться боротися з цим.
Це буде найкрутіший матч у житті.
Ми у Франції проти Франції на Олімпіаді. Заради таких ігор варто жити.
У нас чудові хлопці, які можуть творити історію
і запам'ятаються надовго.
Наша нинішня команда дуже ідейна, усі на одній хвилі.
Особливо в матчах ФІБА важлива дружба,
треба бути в синхроні, думаю, це в нас є.
У нашій команді багато гравців, які на своєму місці.
Ніколи не знаєш, коли опинишся в центрі подій.
Бути командою, де всі це розуміють і щомиті готові діяти.
Кожен може вирішити долю матчу. Кожен.
Ми знаємо, що Шей і Джамал будуть нашими лідерами.
І ми знаємо, що в будь-який час Лу може взяти гру під контроль.
Я теж можу повести за собою, коли в ударі.
Роги вниз.
Якщо хочемо поборотися за медалі, у нас одна гра, 40 хвилин,
у Франції проти Франції.
На Олімпіаді… Це ж просто мрія.
Краще не буває.
Погнали.
Наш сильний бік - тиск на м'яч. Гаразд?
І ми не можемо… Ми не відступимо.
Єдине, що ми маємо зробити - це гра без фолів. Ясно?
- І підбір. - Дякую.
- На три. Раз, два, три. - Канада!
Хто візьме на себе Вембі, чи це буде кілька людей?
Так, це буде кілька людей.
Почнемо з Діллона, а далі побачимо.
Діллон дуже хороший захисник. Він прийме виклик.
Він зробить це без фолів. Тонко.
Він задасть тон силовою грою.
Як він дає раду силовій грі в захисті?
Це ви мені скажіть.
- Ви говорите… - Вигорає? Тримається? Падає?
Ви пишаєтеся, що на захисті одного з найкращих у світі.
- Що у вас є? - У нас багато класних гравців.
Багато сюрпризів, які готові проявитися в грі щомиті.
Я відчуваю, що хлопці розправляють крила в такі моменти.
І ми розглядаємо лише перемогу.
- Дякую, Діллоне. - Щиро дякую.
Просто скарб нації.
INSEP
ФРАНЦІЯ
Грати за свою країну - це зовсім інше, ніж за команду, клуб чи місто.
І я знаю, які очікування покладають на всіх і на мене.
Обожнюю це відчуття.
Нині я найстарший у команді.
Є такі хлопці… Казали, що, коли я вперше зіграв за збірну,
йому було два.
Але я досі тут, адже це особливе відчуття -
носити форму своєї країни,
носити синю майку, грати за Францію.
Мій батько був баскетболістом, тож я пішов його шляхом.
Бачити, як його син грає в НБА,
на Олімпіаді, чемпіонаті світу, капітан збірної Франції -
не уявляю, як би він пишався.
Він помер, коли мені було три.
У нього стався інсульт під час гри 91-го року.
Ми з мамою були на трибунах.
Було важко. Це були важкі часи.
Ніколи не зрозумію, чому я заграв у баскетбол.
Чому мама змусила мене грати, бо якби щось сталося…
Не думаю, що віддав би свою дитину в такий же спорт.
Але вона знала, як я люблю гру,
і для мене це була терапія, мабуть.
Це те, чого мені найбільше бракує, - побачити його реакцію
на те, що я роблю останні 15-20 років.
Я познайомився з Ніколя Батумом, коли був головним тренером Ле-Ману.
Коли приїхав Ніколя, йому ледь виповнилося 15.
І одразу
він виділявся з натовпу.
Я був вражений тим, як легко і плавно він рухався.
Звісно, він ще не був гравцем, яким згодом став,
але було видно: на нього чекає світле майбутнє.
Мені було 15 років. Він сказав: «Почнеш тренуватися з нами».
А потім я почав рости.
І він випустив мене на поле в 16 і в 17 років, взяв у команду у 18,
і висунув мене на драфт, і мене задрафтили.
Рік по тому він став тренувати збірну, це й був мій дебют.
Я буквально працюю на нього і з ним без упину ось уже 20 років.
Бо якщо ми хочемо їх перемогти на грі в зміну,
перше, що треба знайти, - де наша перевага.
Я знаю кожне тренування кожну гру, кожне відео,
яке він мене наведе в приклад, наче мені досі 15 років.
Але в нас такі стосунки. Нічого особистого.
Він просто хоче, щоб я чудово грав, з 15 років. Мені це подобається.
Щодо завтрашньої гри, давайте серйозно.
Запал і самовідданість - це ключове.
З цього все починається.
Я знаю, що ви всі хочете перемогти.
Ми всі цього хочемо.
Такий запал важливий, але ми маємо його спрямувати в потрібне русло.
Вони надзвичайно сильна команда.
Для мене на цих змаганнях вони поступаються лише команді США.
Але в нас є все, щоб виграти чвертьфінал.
Навіть не думаймо про те, що буде далі.
Треба думати, що нам треба зробити зараз.
І як нам створити умови для досягнення успіху.
Відповідь - лише разом.
ФРАНЦІЯ - КАНАДА ЧВЕРТЬФІНАЛ
Заради цього ти граєш у баскетбол.
Тому ти й на Олімпіаді.
Це не цикл ігор. Це одна гра.
Тепер буде серйозний баскетбол.
Це не для дітей, а для дорослих.
ВЕМБІ
Щоб виграти цю гру, нам треба зробити три речі.
Перше - опанувати домашню публіку.
Як це зробити?
Використати їхню енергію проти них і триматися разом.
Друге - якщо казатимуть щось зле,
ми на це, бляха, не реагуємо.
Продовжуємо грати, бо це показує нашу міць,
і вони побачать, з чого ми зроблені.
І третє -
гра не вирішується в першій, другій чи третій чверті,
лише в четвертій.
Усі разом маємо відіграти 40 хвилин. Гаразд?
Кожне володіння важливе.
Давайте. Зберіться.
Це початок історії.
Це надзвичайний шанс.
Що відрізняє цю гру від звичайної гри - це перевершення себе.
Тільки разом ми зможемо перевершити себе.
Вони не готові до такого, бо до такого не підготуватися.
Бо навіть ми не знаємо, як високо ми піднімемося.
Нас не зупинити, ми перегриземо горлянки.
Боротимемося за кожен підбір.
Бігтимемо, як демони.
Захищатимемо, як ніколи.
Ми можемо померти від виснаження, але викладемося на повну.
Разом ми ще не показали незрівнянну гру.
Цей вечір настав! Уперед!
Уперед!
Разом!
- Триколор! - Разом!
Погнали.
Спробуємо розважитися.
- На три. Раз, два, три. - Канада!
Ходімо, покажемо їм.
Країна-господарка, Франція, претендує на перемогу.
Проте грають вони з однією з найкращих команд світу.
На кону місце у півфіналі. Переможець зіграє з Німеччиною.
Ябуселе влучає.
Три очки!
Відчуття, ніби тут зараз землетрус.
Тут не так, як у Ліллі.
- Отак. Чудовий пас. - Оце дав.
Ідеальна передача від Ябуселе.
Кордіньє зірка майданчику. Крок - і три очки.
Круто!
Три з трьох на старті у Франції.
Боротьба під кільцем. Вембі вибиває.
Знову швидкий прорив для Франції. Кордіньє. Кидок з того ж місця.
Той самий результат!
Ми витиснемо їх. Три з чотирьох триочкових,
два - через швидкий прорив.
Зараз Франція не має права на помилку.
На свої місця…
Чорт забирай. Це ж фол.
Брукс. Швидко зупиняється.
Ап-енд-андер. Брукс.
Не вдалося. Випустив.
Важлива стійка психіка, гнучкість розуму.
Бо це будуть силові ігри,
і ми не настільки великі.
Нахрін його!
Забирає Барретт. Не втримує.
- Це просто смішно. Вембі! - Боже мій.
Та ну! Лессорт - два очки.
З'явився нізвідки.
Фол! Чорт забирай!
- Я не кинув штрафний. - Але це не…
- Це не футбол. - Не знаю. Дивіться уважно. Якщо хочете…
Це не футбол. Що за «Ой, грайте далі»?
Фурньє.
З-під заслону. Фурньє навішує.
- Великий навіс. - Добиває Лессорт.
У першій чверті Франція контролює гру на обох половинах.
Канаді дали по зубах на початку гри.
Закидають на центрового.
Вони розуміють, де мають перевагу, і намагаються цим скористатися.
Збірна Канади починає значно фолити у 2 чверті.
Давайте без подвійних стандартів.
Дайте нам грати!
Відрив у 15 очок.
Канада не увійшла у свій ритм.
Ось цей хлопець має взятися за діло.
Плавне закидання Шея із середньої дистанції.
Приносить два очки.
Шей один із найкращих у світі. У багатьох іграх,
і часом коли гра йде не за планом,
він привносить іскру в нашу гру.
Шей, два з двох в останні два володіння м'ячем.
Шей Ґілджес-Александер. Зависає і влучає.
Це дуже добре.
Він у формі. Нарешті він - це він. Уперед.
Лессорт порушив правила.
І розбірки тривають.
- Яка різниця штрафних кидків? - 16-6.
Гей! За штрафними 16-6!
Фол на Нтілікіну.
От лайно!
Гей, хлопці, багато фолів. Правда. У нас 20 хвилин це виправити.
Лише 20 хвилин.
Не розслабляйтеся!
Фанати в куражі.
Франція завершує першу половину на ура.
Триочковий Ябуселе.
- І залітає. - Ябуселе!
Неймовірна гра Франції.
Та треба ж уважніше.
Він рухався при заслоні, серйозно, він рухався при заслоні. Це…
Це жах.
Це ж порушення!
Будь ласка. Це ж матч усього мого життя.
Чи зможуть вони налаштуватися і витягнути себе з прірви на 16 очок?
Якщо грати з відчуттям нагальності…
Це справа принципу.
Молодці.
Давайте, хлопці.
- Так тримати! - Що тепер робити?
- Залишилася половина! - Що нам робити?
- 20 хвилин! - Давайте!
- Робіть свою справу. - Так. Добре.
Беремося за базу.
Надто просто.
- Як нам повернутися у гру? - Захист.
Добре, і чого не робити? Без чого можна?
- Не фолити. - Добре. Так.
Слухайте, я постійно гарчу,
і за штрафними в нас 25-8.
І я не хочу, щоб хтось скаржився.
Бо вони це знають, і ми граємо в них.
Гаразд? Зараз головне - виграти цю чверть, триматися разом.
Ясно? Тримаймося разом. Ніхто не казав, що буде легко.
Тож борімося. Погнали.
Уперед!
- На три. Раз, два, три. - Канада!
- Разом, триколор! - Разом!
Важливо вдало почати.
- Гайда! - Давайте, хлопці!
Знаєте, що за штрафними 25-8?
Ми бачили.
Так, це неможливо. Ніколи в житті такого не бачив.
Але я дам вам… Гра триває 40 хвилин, тому…
Чи зможе Канада змінити хід гри з розривом 16 очок?
Хочу, щоб Ар Джей Барретт долучився.
Ар Джей в середньому приносить команді по 20 очок.
І чи зможе Діллон Брукс покращити напад?
Брукс жодного разу не влучив з 5 спроб.
Якого біса?
Це найкращий гравець тут,
а ви не помічаєте порушення проти нього!
Барретт втручається і влучає.
Невже крига скресла,
і Канада набирає обертів?
Оце так Дорт. Оце гра.
М'яч відскакує. Шей підхоплює його.
Двоє на одного.
Доведе до кінця.
Це було гарно.
Повільно наздоганяють.
Канада відстає на 11 очок.
- Так тримати! - Хочемо виграти, треба тиснути!
Ось що він каже!
- Триколор. - Разом!
Четверта чверть.
Це перемога Франції, чи Канада зробить фінальний ривок?
Баррет сам. Чисто!
Кидок Ябуселе.
Давайте!
Передача Павеллу. Він відкритий.
Ар Джей Барретт позаду захисту.
Тайм-аут ФранціЇ.
Різниця лише в п'ять очок.
Уперед.
Налаштуйтеся, треба…
Показати себе, як раніше!
Не ми тепер задаємо темп грі, а вони,
треба ризикувати!
Франція повністю контролювала гру,
і Канада повільно набрала темп.
Давай, Еване!
Фурньє шукає Вембаньяму в трисекундній зоні.
Фурньє готується.
І влучає!
Влучний кидок.
Еван…Та гра показала, хто він.
Це його рідне місто. Він виріс за пару кварталів від арени.
У найважливішій грі його внесок суттєвий.
Фурньє кидає м'яч.
І влучає!
Ще дві ігрові хвилини. На кону місце у півфіналі.
Вембаньяма.
Дві секунди на кидок. Фурньє. Є!
Фурньє знову влучає!
Французькі баскетбольні боги відповіли на молитву.
У такі моменти все ніби в уповільненій зйомці.
Просто м'яч собі летить, а ти молишся, щоб він потрапив у кільце,
але в той момент ти знаєш, що він потрапить.
І коли це сталося, трибуни заревіли.
І він так зіграв, показав такі кидки на цій арені,
у той момент… Так, це заслужено.
Беззаперечна перемога Франції.
І Франція готується до реваншу у півфіналі з Німеччиною
на цих Олімпійських іграх.
Вони не припиняли грати ні на секунду.
Це так прикро, чорт. Неймовірно огидне відчуття.
Вони сраку рвали проти нас, за свою країну.
Бляха, сорок два штрафні.
Ідрона мать.
БАРРЕТТ
Усім нам важко.
Але що я можу сказати вам напевно, це наша перша Олімпіада за 24 роки.
І знаєте, ви молодці. Виграли три гри з чотирьох.
Звісно, кепсько програти у чвертьфіналі, але цей досвід… це не остання Олімпіада.
Пам'ятайте це невимовне відчуття болю,
щоб, коли випаде можливість зіграти наступну гру на цьому рівні,
ми згадали це відчуття.
Запам'ятайте, наскільки гра була силовою.
Це не НБА.
Це ФІБА. Інше ставлення до порушень.
Гра триватиме, так?
Це просто інша гра.
Шею, ти наш найкращий гравець. Я хочу почути тебе.
Так. Це жахливе відчуття.
Думаю, що особисто я прогледів кілька можливостей.
Після завершення
я зрозумів, що до наступної такої нагоди чотири роки.
Це, бляха, дуже довго.
Тож я, і раджу вам, пронесу це відчуття,
і цю можливість, бо вона випадає раз на чотири роки,
і ми маємо бути готові до 2028 року.
Будьмо найкращими.
Востаннє разом. Погнали.
Тримаймося разом, ми повернемося.
Ми повернемося.
- На три. Раз, два, три. - Канада!
Ми знаємо, з ким гратимемо далі. Знову з Німеччиною.
Ми сподівалися на нову зустріч.
Що я тобі казав, брате?
Гарна гра!
Певно, сьогодні погано спатимете.
Тож якщо ви вже думаєте про наступні ігри,
ви маєте зрозуміти: завжди щось поставлено на карту.
У нас є шанс перемогти суперника.
Але яка, на мою думку, в нас перевага?
Вони надто самовпевнені, навіть зарозумілі.
Але наша мета обернути їхню впевненість проти них.
Треба вкрасти їхню впевненість.
І побачите, ми злетимо до перемоги.
Ходіть.
Разом.
Триколор.
Разом.
- Триколор! - Разом!
Переклад субтитрів: Дарина Полякова