Навряд чи ви знайдете більш напружений матч, ніж той, що ми зараз побачимо.
У груповому турнірі і Франція, і Німеччина мають результат два-нуль.
Переможець перемагає у групі.
Обидві команди можуть стати лідерами посіву наступного тижня в Парижі.
Шредер заволодів м'ячем і веде його через майданчик.
Шредер пасує, Вагнер - триочковий, влучає! Йому вдалося!
Німеччина хоче збільшити відрив…
Вагнеру це вдалося!
Поки що Німеччина трощить Францію.
- Уперед, уперед! - Хлопці! Позитив, зберігаймо позитив!
Ходімо!
Німці виграють у господарів з перевагою у двадцять одне очко. Неймовірно!
ДРУГИЙ ПЕРІОД ФРАНЦІЯ-НІМЕЧЧИНА 27:48
Що ми тут робимо? Чого ми хочемо?
Ми хочемо золоті медалі?
Ми не знаємо, чого хочемо.
Нас трощать!
Ніхто не відкривається.
Ніхто не забиває.
Нас постійно пасуть.
Вони міняються!
Ніхто не реагує!
Ми штовхаємося на своїй половині, не вміємо атакувати!
Ми не знаємо, що робити з пік-н-ролом!
Так, ми хочемо золоті олімпійські медалі. А якже ж!
Нас того року затоптали, і зараз те ж саме.
Ми робимо те, що й тоді.
Вони з нас регочуть,
а ми не реагуємо.
Усе гаразд!
Ми просимо м'яч,
а там стіна!
Ми сам на сам!
М'яч рухався три рази.
Три кидки!
Забивайте!
Рухайте м'яч, міняйтеся!
Ми не такі, як та команда, ми кращі!
Так не піде!
Ми виграємо в команд,
які гірші за нас, бо нам щастить.
Щоб побити таку команду, ми мусимо грати разом.
А не так!
Дідько.
ЗОЛОТИЙ МАЙДАНЧИК
Я розізлився, що вони нас так б'ють. Вони прийшли нас бити і побили.
Чи ми можемо стріпонутися і відповісти їм?
Я вважаю, що ця проповідь у перерві була необхідною.
Вона була доречною, і вона мала ефект.
Він впливовіший за будь-якого гравця в команді.
Батум відкритий… влучає!
Те, що ми намагаємося втілити у збірній Франції,
побудоване на самовідданості й бійцівському дусі.
Гадаю, це має бути нашою головною силою.
Якщо ми програємо цей матч, наслідків не буде - ми все
одно пройдемо у чвертьфінал.
Але треба грати як слід, боротися, забивати,
щоб це збереглося в наступному матчі.
Боротьба підтримує в тобі життя, надає тобі шанс, тим паче на такому рівні.
Німці не дарма є чемпіонами світу. Чемпіонами світу не стають випадково.
Вагнер…
- Франц Вагнер. - Вони грали краще за нас. Ми
чинили опір, але цього було замало.
Вони хотіли перемогти набагато більше за нас, і це може стати для нас уроком,
бо коли ти так граєш, то переможеш будь-кого.
Питання в тому, звідки в них візьметься напад.
Поки що відповіді немає.
Доміно… Дідько.
Десять. Десять. Дідько.
Я вигадав правила, щоб було цікавіше.
Мають бути якісь штрафи. У кого найменше очок,
робить 15 віджимань. Як ви бачите по його плечах,
він робить багато віджимань.
Багато віджимань!
Неправда, неправда!
Розказуй, розказуй! Що ти таке кажеш? Дідько! Що ти таке, в біса, кажеш?
- Отож. - Можеш іще віджатися?
- Я можу, а ти все брешеш. - Ні, він може.
Ну ні.
ПАРИЖ 2024
СТАДІОН «ПОЛЬ МОРУА» ВХІД
Цікавий матч чекає на нас тут, на стадіоні "П'єр Моруа", між США й Південним
Суданом. Схоже, для США йдеться насамперед про розподіл хвилин. Джейсон
Тейтум, зірка Ен-Бе-А, нині чемпіон, у першому матчі мав нуль хвилин у грі.
Один із найбільш титулованих в Ен-Бе-А, тож зрозуміло, що це не дрібниці, але
ніхто не очікував, що Кевін Дюрант покаже один із найкращих виступів на Олімпіаді.
Так.
Усі дванадцятеро здатні зробити внесок до перемоги. Головне,
що у вирішальний момент або ти граєш як треба,
або ми виводимо іншого гравця з Залу слави. У цьому сила команди.
Бам - один із найбільш вражаючих гравців, яких я бачив. Він вірить у те, що робить,
але грає в команді, в групі, і це велика сила.
Коли він заходить у кімнату, то вітається з кожним гравцем.
Завжди. Для Бама кожен день - гарний день.
Він суперзірка з "усіх зірок" Ен-Бе-А.
Він виборов золоту медаль у двадцять першому році,
але за менталітетом він простий хлопець, трудяга.
Бам - універсальний гравець Ен-Бе-А. Коли збирають олімпійську команду,
намагаються взяти хлопців, що можуть грати різні ролі. Потрібні люди,
яким не треба м'яч, щоб домогтися успіху і вплинути
на хід гри. Бам - така людина.
Він може випасати кого завгодно. Ні, серйозно, він впорається будь з ким.
А тим часом він іще заробить тобі 20 очок на кидках і 10 на підбиранні. Можливо,
він один із найбільш недооцінених гравців у баскетболі.
Я сказав його мамі: "Ви мусите пишатися тим,
ким став ваш син і ким він продовжує бути,
бо він багато чого домігся і продовжує розвиватися як баскетболіст".
Куди він подівся? Ось мій Бам. Скажіть йому, на якому боці він грає.
Оце я й намагаюся з'ясувати.
- Так! Тоді поаплодуй США. - Гаразд, гаразд.
Номер 13 - Бам Адебайо.
Так!
Коли мені було 12 років, я б не повірив, якби мені сказали,
що я буду на другій Олімпіаді й моя мама її дивитиметься тут. Ніколи. Вона просто…
заживає плодів своєї праці.
Давай! Уперед!
Північний Судан намагається отримати перевагу… Шейок заробляє два очки…
Ти диви! Він віддає м'яча!
Так!
Я постійно пам'ятаю, що ми починали з нуля. Дослівно з нуля.
Рахунок рівний, десять-десять. Відзначилися Бам Адебайо, Ентоні Едвардс,
Джру Холідей.
Їх треба зупинити.
Я виріс у сільському районі Північної Кароліни.
Так!
- Адебайо вимагає передачу. - Ось так! Молодець!
Ми з мамою жили на 12 тисяч на рік у вузькому
трейлері, намагалися якось вижити.
Едвардс… Адебайо влучає у кошик!
Мама не мала машини й щодня йшла на роботу пішки. У дощ, у сніг,
у сльоті вона йшла до роботи.
Адебайо демонструє свій репертуар.
Вона завжди стежила, щоб мій шкільний одяг був випраний,
напрасований, наготований,
щоб мені тільки встати, почистити зуби,
прийняти душ, поснідати й іти до школи.
Вона це робила щодня, до моїх шістнадцяти років.
США після відставання на 20 очок ідуть на перерву з перевагою у 19.
У дитинстві ти починаєш щось розуміти, коли бачиш, що є навколо. "Дідько,
оце так будинок у нього! Ось які в них машини! У нас немає машини,
мій дім виглядає інакше!" Я подорослішав швидше за інших дітей, бо думав:
"Мені байдуже, що в мене цього немає.
Моя мама дбає про те, щоб мені було що їсти,
і я можу бути собою і принаймні
можу бути дитиною".
Вайт подає довгий пас, Адебайо злітає у повітря…
Те, що пережила моя мама, було нелегким. І побачити її у Ліллі - це було те,
що треба. Найкраща мотивація для мене. Я виріс у старому трейлері з мамою.
А тепер ми на Олімпіаді.
Скажи йому, що це наша музика!
Адебайо заганяє м'яч у кошик.
Сполучені Штати намагаються домогтися максимальної різниці в рахунку.
Вони мусять фінішувати красиво.
Мед, та ще й ложкою!
Збірна США грала у турнірному етапі як за підручником і вигравала з перевагою
у середньому в двадцять одно і три десятих очка. Це чимало.
Вісім команд потрапляють до раунду на вибування.
Після чвертьфіналів тобі гарантований як мінімум шанс на бронзу. Отже,
гра стає цікавішою.
Залишилося вісім команд. У кожній з них є суперзірки.
Тут немає легких суперників.
Будь-що може статися в раунді на вибивання,
але хто поставить проти збірної США?
Ми анітрохи не боїмося США. Ми з нетерпінням очікуємо цієї зустрічі.
Ми не мусимо завжди вигравати.
Ми знаємо, що всі вони здатні нас перемогти,
і ми мусимо завжди бути готовими.
Це вибування після однієї поразки. Усе просто: треба вигравати.
У вівторок у нас вісім команд, чотири матчі.
Який із цих чвертьфіналів треба обов'язково подивитися?
Канада-Франція. Це має бути щось неймовірне.
Франція - хороша команда?
Слушне питання. Франція не грала добре
від початку турніру.
Це офіційно: збірна Франції це повний бардак.
Кілька днів тому їх зганьбила Німеччина. Після гри Еван Фурньє сказав:
"Зараз найкращий захист - це напад. Це вже не дев'яності чи двохтисячні,
коли можна було захищати пів майданчика. Напад важливий".
Він ставить під питання всю філософію Вінсента Коллє.
"Нам бракує основ". Ого! Ну добре, Еване.
Еван дуже азартний. Він дуже сильно хоче перемогти.
Є такі люди, знаєте, - типу "тихий вбивця".
Він не такий. Він запальний.
Він не боїться моменту. Еван Фурньє завжди хоче забивати.
Він думає, що зможе, і ти думаєш, що він зможе.
Його ніщо не лякає. Ось що мені подобається.
Він не боїться моменту. Він бере м'яч і грає, і нам це потрібно,
якщо ми хочемо просунутися далі в цьому турнірі.
Ми багато що обговорювали. У минулому матчі нам надрали дупу.
Зараз буде інший тиск, бо ми в себе вдома.
Ми мусимо працювати й забивати, щоб впоратися з цим турніром,
з тиском і з усім рештою.
Усі ці звинувачення нам не допоможуть.
Усім варто поглянути на себе у дзеркало.
Ми відчуваємо хвилювання усієї країни. Такий шанс буває раз у житті.
Важливо зберігати спокій і водночас викластися на всі сто.
Що було, те загуло. Ми там, де ми хотіли бути.
Це турнір на вибування.
Тут нема права на помилку.
Учора Еван Фурньє сказав, я цитую,
що найкращий захист це іноді напад.
Чи ви вважаєте, що вся команда
нарешті перейнялася таким мисленням?
Як ви прокоментуєте його слова?
По-перше, Еван Фурньє це не команда.
Це Еван Фурньє.
Це прикра і неприпустима заява,
за яку відповідає лише він.
Тож нехай каже за себе.
Я сказав те, що сказав, і більше не коментуватиму.
Я не відмовляюся від своїх слів.
Мені шкода, що Вінсент так це сприйняв.
Я не мав на увазі…
Я не хотів його образити. Я просто хочу, щоб ми йшли вперед.
Моя єдина мета - щоб ми перемогли.
Я не знаю, скільки очок ми заробили вчора.
Сімдесят одне.
Ми не зможемо нікого перемогти в наступних матчах
із сімдесят одним очком.
Він хоче грати краще і розуміє, що зараз саме час щось зробити.
Добре, коли є підтримка вболівальників.
Але ти також відчуваєш тиск,
який її супроводжує.
Я грав у нього з 2014-го року. Вважаю, він молодець.
Я не відчуваю тиску з його боку. Ми фокусуємося на тому, що попереду,
по одному матчу за раз. Поки що у нас усе добре.
Оскільки ми канадці, половина має бути французькою. Бо ми двомовна країна.
Я взагалі не двомовний. Я знаю лише "Бонжур, же мапель Діллон, комман тапель
ту?"
- Звучить гарно, але я нічого не зрозумів. - А ще я можу сказати "Сава бьєн, е туа?"
Іч, вистьобується!
І "Пуї жалле о туалет".
"Можна в туалет?" Це все.
Хочу випити за людину дня Джакса Брукса.
Жартую. Ділле, дякую,
що запросив нас і дозволив взяти в цьому участь. Для
нас велика честь поділяти твою олімпійську мрію, і нам вже кортить
привітати тебе з золотом. Будьмо, хлопчики й дівчатка.
Я б сказав, що мене неправильно розуміють. На майданчику я гравець,
якого всі бояться, мовляв, "Він буде наїжджати,
ображати нас, і байдуже, що там, у біса, відбувається".
А поза майданчиком я можу розслабитися і бути Діллоном Бруксом, добрим хлопцем,
який просто зависає з друзями й рідними.
Коли ти був маленьким, я тебе водила на ігри "Рапторів". А ти був страшенно
непосидючим. Але там він сидів як приклеєний і завжди вимагав купити
програмку. Завжди! І потім ввечері ти сидів у ліжку й читав ту програмку від
початку до кінця. Ти ненавидів читати, але програмку читав. Ти сидів і дивився ті
матчі "Рапторів" часів Вінса Картера. Так, сидів спокійно без проблем.
Кожного разу. Так.
Я спокійно дивився баскетбол і "Історію іграшок".
Так!
- "Історія іграшок"! Він її обожнював. - Так, він любив Вуді.
Я любив Вуді.
Байдуже, що люди про мене думають. Я такий,
як є. Я зробив себе гравцем, яким я є, і росту далі.
Два роки тому під час гри ти ганив Джамала Маглойра…
Джамала Маглойра.
- Так. - Ти волав на нього і сказав: "Це мій
дім!" Джамал тобі щось сказав, а ти подивився на мене - я сиділа на
першому ряді, - і кажеш: "Так, мамо?"
Так, так, пам'ятаю. Гарний був день.
Ми виграли той матч. Гарний був день.
Зараз такий особливий час. Дякую, що ви всі прийшли.
Це мене дуже тішить. Ви знаєте, який я радий вас бачити.
НІСЕД ПАРИЖ, ФРАНЦІЯ
Те, що ми до кінця турніру будемо в НІСЕДі,
багато для нас важило. Це наша база. Ми туди ходили в дитинстві,
і це нам допомогло зосередитися на тому, що треба зробити.
У нас три дні до чвертьфіналу. Класно, що ми тут. НІСЕД нам як дім.
Це академія для найкращих спортсменів Франції.
Це точно найкраще місце для підлітка, який от-от стане профі,
бо тут усі найкращі баскетболісти
Франції тренуються щодня.
Ти наче повертаєшся в минуле, коли був підлітком.
Ось чому я люблю грати за національну збірну.
Відчувається, що тут інший вайб,
інша енергетика. Ми знаємо, чому ми тут. Ми знаємо,
що ми можемо. Треба просто це зробити.
Таке відчуття, наче тобі знову 13, 15 років. Це приємне відчуття,
бо підкріплює ту родинну атмосферу, яку ми хочемо зберегти
в національній команді. Гадаю, це відчувається на майданчику.
Тут познайомилися мої батьки. Вони обоє були дзюдоїстами.
Тато став тренером національної збірної. У дитинстві я постійно тут вештався,
знайомився зі спортсменами, звик до цього стилю життя.
Я теж тут познайомився зі своєю дружиною. Тож для мене це особливе місце.
Канадо, як ви вважаєте, що вам потрібно для перемоги?
Чесно кажучи, я не впевнений, що зараз має значення, з ким ми граємо. Йдеться про
нас, нашу підготовку, нашу згуртованість, нашу віру. Усе це має бути.
Отже, двері для Канади відчинені.
Неш цим користується.
Неш спробує…
…м'яч прийшов надто пізно, він за межею,
і м'ячем володіє Франція.
Яка прикрість!
На цій Олімпіаді ми перемогли у своїй групі.
Ми виграли в прекрасної команди Сербії. Усе це дало нам віру в себе і надію.
Ми грали з Францією в чвертьфіналі…
- і програли. - От і все. Час вийшов.
Франція перемогла Канаду
і виходить у півфінал.
Тут дійсно є моторошна схожість, і є відчуття, що це наш шанс взяти реванш.
Канада виходить із групи непереможеною і грає з Францією, але у Франції.
Це додає новий шар, новий елемент. Тут буде справжня божевільня,
і Канаді треба це пережити.
Неймовірно самовіддані спортсмени…
Видно по його очах, так? Він страждає. Йому боляче.
Зазвичай, коли люди святкують, з ними такого не роблять.
Ви на емоційній хвилі після перемоги над Сербією,
мабуть, найкращого матчу. Не знаю, чи варто було вам це показувати.
Я просто не хочу, щоб вас захопили емоції від перемоги,
і це вплинуло б на вашу гру.
Ми всі помиляємося. Коли це стається,
треба бути чесним із собою, бо так ми вчимося.
Зараз це більше за нас усіх. Треба розуміти,
що чвертьфінал - мабуть, найважливіший матч,
у якому ми грали,
зокрема, на цій Олімпіаді.
За сорок хвилин гри на вибування
багато що може статися.
Добре. Кут, кидок, кут, кидок. І на місце!
Ця гра з Францією буде гучною, буде енергія, будуть пристрасті вболівальників.
Нам доведеться боротися серед усього цього.
Мені це подобається. Мабуть, це буде найкращий матч.
- Грати на Олімпіаді у Франції зі Францією - заради таких матчів я живу.
У нас чудова команда, яка може увійти в історію,
і її довго пам'ятатимуть.
Наша команда дуже цілеспрямована, усі на одній хвилі.
У баскетболі дуже важливе почуття товариства, і, гадаю, в нас це є.
У нас в команді стільки гравців, які чудово виконують свою роль.
Ніколи не знаєш, коли ти знадобишся.
Але в нашій команді всі це розуміють і готові до
свого моменту. Це дійсно може бути хто завгодно.
Ми знаємо, що Шей і Джамал будуть нашими лідерами.
І ми знаємо, що в будь-який момент Лу
може вийти на перший план, я можу вийти на перший
план і продовжити гру.
Прибирай заслон, прибирай заслон!
Ми хочемо пройти до медального раунду. У нас є для цього 40 хвилин,
у Франції проти Франції, на Олімпіаді. Це ж мрія. Чого ще можна бажати?
Почнімо. Найкраще нам вдається тиснути на м'яч, так? Не можна від цього відходити.
Єдине, що ми можемо зробити, це оспорювати м'яч.
І підбори.
Канада на один-два-три!
Кому дістанеться Вембі? Чи це кілька людей?
Так, кілька людей. Починаючи з Діллона, а тоді побачимо. Діллон чудовий захисник.
Він прийме цей виклик. Він робитиме це без фолів. Він покаже, що має. Задасть тон
- своєю силовою грою. - Як він впорається з плечем у груди?
Ви мені скажіть.
- Ви кажете… - Зів'яне і впаде.
Ви кажете про одного з найкращих гравців світу. А що є у вас?
У нас багато класних гравців, багато Ікс-факторів,
які можуть взяти гру на себе. Я бачу,
що хлопці розквітають у такі моменти.
Ми думаємо лише про те, щоб виграти.
- Дякую. - Дуже дякую. Національний скарб!
Грати за свою країну - це геть інше, ніж за команду, клуб чи місто.
Я знаю, який на нас є тиск. Мені подобається цей тиск.
Я зараз найстарший у команді. Один хлопець мені сказав,
що коли я вперше грав за збірну, йому було два рочки.
Але я досі тут, бо вдягати синю форму,
грати за Францію - це безцінно.
Мій тато був баскетболістом, і я пішов його слідами. Я можу уявити,
як він пишався б тим, що його син грає в Ен-Бе-А,
на Олімпіаді, в Кубку світу, є капітаном збірної.
Він помер, коли мені було три роки.
У нього стався інсульт на майданчику в 91-му
році. Ми з мамою були на трибуні. Так, це було важко.
Важкі часи. Я насправді не знаю,
чому я граю в баскетбол, чому мама мене на нього віддала.
Якби таке сталося, я б не зміг віддати свою дитину
в той спорт. Але вона
знала, як я люблю цю гру, і це стало для мене терапією.
Ось чого мені найбільше бракує: побачити його реакцію на те,
що я робив останні 15-20 років.
Я познайомився з Ніколя Батумом, коли був головним тренером "Ле-Ман".
Ніколя тоді виповнилося 15.
І одразу ж…
він вирізнявся поміж інших.
Мене вражало, як легко, плавно він рухався.
Звісно, він ще не був тим гравцем, яким став потім,
але видно було, що в нього велике майбутнє.
Мені було 15 років. Він сказав: "Ти тренуватимешся з нами".
Я почав просуватися. Мене випустили на майданчик у 16-17 років,
дали ключі від команди у 18, потім виставили на драфт, і мене обрали.
Потім він став тренером збірної, а я там був перший рік.
Тобто я з ним працюю вже
двадцять років поспіль.
Бо якщо ми хочемо їх обіграти,
перш за все треба знайти слабкі місця.
На кожному тренуванні, кожному матчі, у кожному відео він на мене кричить,
наче мені досі 15. Але в нас особливі стосунки.
Тут нічого особистого. Просто він хоче, щоб я добре грав,
відколи мені було 15. Я не проти.
- Щодо завтрашнього матчу - будьмо реалістами.
Головне - драйв і відданість.
З цього все починається.
Я знаю, що ви хочете перемогти.
Ми всі цього хочемо.
Цей драйв важливий, але його треба втілити в життя.
Це дуже, дуже сильна команда.
Як на мене, у цьому турнірі вони другі після США.
Ми цілком здатні перемогти у чвертьфіналі.
А про подальше я навіть не думаю.
Нам треба думати про те, що нам потрібно,
як нам створити передумови для успіху.
Відповідь - гуртом.
ФРАНЦІЯ-КАНАДА СУПЕРФІНАЛ
Ось чому ми граємо в баскетбол.
Ось чому ми на Олімпіаді.
Це не серія. Це один матч.
Це буде баскетбол по-дорослому. Не для дітей, а для чоловіків.
ВЕМБІ
У цьому матчі нам потрібні три речі. Перша - пережити натиск фанатів. Як?
Використати їхню енергію проти них, залишатися разом.
Друге: якщо на нас наїжджають, ми ні хєра не реагуємо. Ми робимо своє,
бо це показує, наскільки ми круті. Вони побачать, які ми.
І третє: результат гри не визначає перша, друга чи третя чверть.
У грі чотири чверті. Ви граєте всі сорок хвилин.
Кожне володіння м'ячем важливо.
Добре. Уперед!
Це початок історії.
Це неймовірний шанс.
Щоб цей матч відрізнявся від звичайного,
ми мусимо перевершити себе.
Ми зможемо цього домогтися лише разом.
Вони до цього не готові,
бо до цього неможливо підготуватися.
Бо навіть ми самі не знаємо, як високо підіймемося.
Ми будемо непереможними. Ми вчепимося їм у горлянку.
Ми боротимемося за кожне підбирання.
Ми битимемося як чорти.
Ми захищатимемося як ніколи раніше.
Може, ми сьогодні помремо від втоми, але викладемося на всі сто.
Ми ще не зіграли жодного гарного матчу.
Це станеться сьогодні!
Ходімо!
Разом, разом!
Синій, білий, червоний!
Ходімо.
Спробуємо отримати задоволення. Канада на один-два-три!
Господарі, Франція, хочуть залишитися в турнірі.
Проти них грає одна з найкращих команд світу. На кону місце в півфіналі.
Переможець зустрінеться з Німеччиною.
Ябуселе кидає… Триочковий! Таке враження, що на стадіоні землетрус.
Так, трохи інакше, ніж у Ліллі. Так тримати! Ось він, герой.
Чудовий пас Ябуселе. Кордіньє веде. Триочкова зона… Є! Три очки для Франції.
Потужний кидок відбив Вембі. Франція знову прорвалася. Кордіньє… Те саме місце,
- той самий результат. - Двома руками.
Ми їх відріжемо. Три на чотири від півкола, двоє мінялися…
Зараз Франції пробачать усе.
По місцях! Дідько! Це ж фол.
Брукс вмить зупиняється… Він під кільцем… Брукс! Не вийшло. Втратив м'яч по дорозі.
Має бути стабільний душевний стан, твердість духу. Бо гра буде жорсткою,
а ми не такі вже гіганти.
Вгати йому!
- Давай! - Барретт забирає м'яч. Він не зміг чисто
- його прийняти. Та що ж таке! Вембі! Лессор - два очки!
З'явився нізвідки.
- Фол! От зараза. Я хочу штрафний! - Але це не…
Це не футбол.
Тут нема такого "О, грайте далі!"
Фурньє. Заходить збоку, кидає… Лессор завершує.
Свічка.
У першій чверті Франція контролює весь майданчик.
Канаді на початку гри прийшлося непереливки.
Вони рвалися до кошика. Вони знають їхні слабкі місця
і намагаються їх використати.
Фоли збірної Канади починають накопичуватися в другій чверті.
Гей!
Ви мусите грати так само! Уперед!
Вони попереду на 15 очок.
Канада зараз не в формі. Оцей хлопець має все виправити.
Шей подає ідеальний пас зі середньої відстані… Два очки.
Шей, звісно, один із найкращих гравців у світі.
У багатьох матчах, коли справи в нас були кепські,
він нібито повертає нам іскру.
Шей - два з двох в останніх двох володіннях.
Шей Ґільджес-Александер зависає і кидає. Просто супер!
Він тут. Він тут. Ну нарешті.
У Лессора фол поза зоною, а потім іще трохи…
Яка різниця штрафних кидків?
16-6.
Гей! 16-6 по штрафних!
- Фол у Нтілікіни. - Твою матір!
Хлопці, ми програємо. У нас 20 хвилин, щоб це виправити. 20 хвилин.
Не відступайте! Уперед!
Вболівальники на ногах… Франція гарно закінчує першу половину… Ябуселе -
- триочковий… Є! - Ябуселе!
Чудова перша половина для Франції.
Ні, хлопці, так не можна. Він ударив клятий заслон.
Це жах якийсь. Може, дасте штрафний?
Будь ласка! Це питання життя і смерті.
Чи є в них достатньо впертості, щоб відіграти ці 16 очок?
Треба грати енергійно.
Молодці!
Уперед, хлопці!
- Зіграймо так само. - Що ми зараз робимо?
Залишилася половина!
- Двадцять хвилин, хлопці! - Так тримати!
Це наше лайно, от і все. Повертаємося до нашого лайна.
Це занадто легко.
Як нам знову заграти як треба?
- Захист. - Захист.
- А чого не робити? Що не можна робити? - Фоли.
Фоли.
Так. Гаразд. Я постійно скаржився, і по штрафних зараз 25-8. Я не хочу,
щоб хтось скаржився, бо вони це знають, і ми граємо у них вдома.
Тому зараз головне - виграти цю чверть, бути разом. Так? Бути разом.
Ніхто не обіцяв, що буде легко. Тож ходімо за це боротися. Уперед!
Нумо! Канада на один-два-три!
Синій, білий, червоний!
Головне - перші моменти.
Уперед! Ходімо, хлопці.
Ви знаєте, що по штрафних 25-8?
Ми бачили.
Це неможливо. Я ніколи такого не бачив. Але в матчі 40 хвилин, отже…
Чи зможе Канада надолужити відставання на 16 очок?
Я б хотів побачити учать Ар-Джея Барретта.
У Ар-Джея середній результат у цій команді 20 очок за гру.
Чи зможе Діллон Брукс знайти себе у захисті?
На початку гри в нього нуль з п'яти.
Якого дідька? Це найкращий гравець на майданчику,
а ви дозволяєте йому фолувати.
Барретт контактує з м'ячем… і забиває!
Чи Канаді нарешті вдалося трохи прочинити двері?
Яка гра Дорта! Шей перехоплює… Два з одного… Він завершує. Дуже гарно.
Потроху відігруються. Розрив скоротили до одинадцяти.
Гей! Так тримати!
Якщо нам потрібна перемога, треба її взяти!
Ось що він каже.
Синій, білий, червоний!
Четверта чверть. Чи Франція пройде далі, чи Канаді вдасться останній ривок?
Барретт сам… Є!
Ябуселе кидає…
- Давай, давай! - Знову м'яч у Павелла.
Він відкритий.
Ар-Джей Баррет за лінією захисту. Тайм-аут для Франції.
Команди розділяє п'ять очок.
Уперед!
Психологічно нам треба
працювати щосили, як раніше.
Ми вже не володіємо м'ячем, вони нас ганяють.
Треба ризикувати!
Франція володіла ситуацією, але Канада поступово відігралася.
Давай, Еване!
Фурньє шукає Вембаньяму… Фурньє кидає… Забиває!
Який кидок!
Ця гра показала, ким є Еван. Це його рідне місто.
Він виріс за пару кварталів від цього стадіону.
У головному матчі турніру він заробив багато очок.
Фурньє кидає… і влучає! Дві хвилини до кінця.
На кону місце в півфіналі.
Вембаньяма… Двоочковий… Фурньє… Бомба!
Фурньє знову забиває! Боги французького баскетболу
відповіли на дзвінок.
Це один із тих моментів, нібито в уповільненій зйомці.
Ніби м'яч не квапиться, і ти молишся,
щоб він влучив, і нарешті бачиш,
що влучить. Коли він це зробив, стадіон вибухнув.
Його гра,
його кидок на такому етапі - так,
він, безумовно, на це заслужив.
Перемога Франції від початку до кінця.
Франція готується до матчу-реваншу з Німеччиною
на Олімпійських іграх в Парижі.
Вони не припиняли грати навіть на секунду. Це боляче, матір його. Це хрінове,
дуже хрінове відчуття. Вони дупу рвали за нас, за свою країну.
Сорок два срані штрафні.
Дідько!
Нам усім зараз важко. Але одне вам можу сказати:
це наша перша Олімпіада за 24 роки. Ви просто молодці. Три-один. Звісно,
ми не хотіли програти в чвертьфіналі, але досвід… Це не остання ваша Олімпіада.
Пам'ятайте, як вам було боляче,
бо коли матимемо іншу нагоду зіграти на цьому
рівні, ми не мусимо забувати це відчуття.
Пам'ятайте, на якому силовому рівні йшла ця гра.
Це не Ен-Бе-А. Це ФІБА. Їм начхати.
Вони не скаржаться. Вони просто грають далі.
Це просто інша гра.
Шею, ти наш найкращий гравець.
Я хочу тебе почути.
Так… Звісно, це жахливе відчуття. Особисто для мене це, мабуть, те,
що я проґавив цю можливість. Коли закінчився матч, до мене дійшло,
що наступний такий шанс буде через чотири роки. Це збіса довгий час. Отже,
я раджу запам'ятати це почуття, бо ця можливість трапляється
раз на чотири роки, і ми мусимо бути готовими у 2028-му році.
Тож будемо в кращій формі.
Гаразд, востаннє разом. Йдіть сюди.
Залишаймося разом. Ми повернемося. Канада на один-два-три.
Ми знаємо, з ким гратимемо далі. Знову з Німеччиною.
Ми сподівалися знову зустрітися.
Що я тобі казав, брате?
Молодці!
Може, вам сьогодні буде важко заснути.
Якщо ви вже думаєте про наступні матчі,
ви мусите розуміти, що щось завжди на кону.
І у нас є шанс проти команди, з якою ми гратимемо.
Але чому я вважаю, що в нас є перевага?
Вони надто впевнені в собі.
Хтось навіть скаже "зарозумілі".
Але наша мета - обернути їхню впевненість проти них.
Ми мусимо вкрасти їхню впевненість.
І побачите: ми злетимо до успіху.
Ідіть сюди.
- Вибач, перепрошую. - Разом.
Синій, білий, червоний!