For en åpningsperiode!
Australia legger press på Serbia.
Det er vinn eller forsvinn.
Det var bra basket fra Australia.
Foul ham, da!
Boomers herjer med Serbia.
Slå dem. Skap fouls!
Han brøt gjennom fem ganger uten en eneste foul!
- Jøss. - Man blunker, og det står 44-20.
- Alarmklokkene ringer. - Serbia må finne ut av det.
Vil vi vinne kampen? Hvordan?
Det beste du kan si om Serbia nå, er at dette blir tungrodd.
Ja.
Dere er her for å spille kvartfinalen, men lar dem med dere. De slår dere.
Det er ille. Dere spiller som pyser. Noen jævla pyser.
Hvor er stoltheten dere? Drit i taktikken.
De har rundjult oss. Knust oss.
Beklager, folkens. Dere må slåss på banen!
Faen ta treneren. Faen ta alle sammen.
Gå ut og vinn.
Basketball vil alltid handle om å være i støtet.
Mike Tyson sa at alle har en plan helt til de blir slått i trynet.
Da begynner du å slå tilbake.
Du må finne rytmen i spillet for å ta kontrollen.
Serbia setter inn et nytt gir.
Selv om de ligger under med 24 poeng, er de oppe og nikker nå.
Bogdanović treffer. Brått er det ikke lenger så blytungt.
Australia leder med fire poeng.
For kapteinen på Serbias landslag er presset enormt.
Sånn er det i Serbia. Det er ikke bare basketball.
Og dette serbiske laget er nådeløst.
Hvis vi har troen på hverandre, fullt og helt, da er det ingenting å være redd for.
Det er det viktigste.
Serbia har klart det.
De har kjempet seg helt tilbake i teten.
- Jaggu! - Flott comeback for Serbia.
De lå under med 24 poeng.
Nå avhenger alt av siste spill.
Medaljedrømmen er på spill for begge lag.
Får den inn til Reath.
Overleverer til Patty Mills.
Fem sekunder igjen. Skudd fra 45 grader.
Den går inn!
Det blir overtid.
Bare fortsett å spille.
Mange omtaler dette som tidenes beste herrebasketturnering i OL.
- Det understrekes her. - Jeg må si meg enig.
Kom igjen. Forsvar! Forsvar!
Mills. Den er inne. Den skulle inn, og for et spill av Jokić!
Klasket bort fra ringen!
Jokić er et unikt talent.
Hvor enn han spiller, er han best.
Han var alltid rolig og hadde kontroll, og mistet aldri hodet.
Pump fake.
Jokić…
Serbia foran.
Han gir alt. Når det er på tide å score, scorer han.
Jokić mot Reath.
Snur på baseline. Du store!
Jokić bærer hele laget.
- For en oppvisning! - Han har berget dem.
Han er Nikola Jokić, verdens beste spiller.
Og Serbia klamrer seg fast,
og vinner en oppsiktsvekkende kvartfinale.
Du er kongen! Helt legendarisk!
Bra jobbet, mann. Bravo, Boco!
Å være i semifinalen er en stor bragd,
men i morgen venter nok kamp mot USA.
Kjemp for medaljen, folkens.
Noen må slå dem, for sportens beste, og forhåpentligvis blir det oss.
Kom igjen. Kom igjen!
Bra jobbet, serbere!
- Hvem er best? - Serbia!
Vi må ut og kjempe som om det er vår siste kamp.
Lekene går sin gang. Team USA likeså.
Neste er semifinalekampen mot Serbia på torsdag.
Vinneren av USA-Serbia skal møte
vinneren av Frankrike-Tyskland i finalen.
Rolig. Snakk til meg.
Bytt!
Jeg er fornøyd med det vi gjør nå.
Dette er ikke et spørsmål om talent.
Selvsagt har vi talent, som våre motstandere, og noen mer enn oss.
Det handler om å hindre våre motstandere i å spille sitt beste.
Tyskland er et topplag, så det skal dertil mye til for å slå dem.
Jeg tror vi har det som trengs.
Når du først kommer til kvartfinalen, går det unna.
Vi vant, og i morgen må vi gjøre det igjen.
Er det én ting jeg vil dele med dere,
noe jeg bet meg merke igår,
særlig tidlig i kampen, var holdningsendringen deres.
I går utrettet vi endelig det vi ønsket å få til sammen.
Det viktigste for meg.
Med andre ord fikk jeg følelsen
av at jeg trente et lag med stor samlet slagkraft.
Har vi den innstillingen, vet jeg ikke hva som kan stoppe oss.
- Blå, hvit, rød! - Sammen!
Er man blant de fire siste lagene, kan allting skje.
Vi lærer av alt som har skjedd de siste ukene,
og prøver å ta til oss det som faktisk er nyttig for oss.
Og så går vi ut og gir alt vi har,
og etterpå lever vi med resultatet.
En stor kveld på Bercy Arena her i Paris.
Vertslandet Frankrike er på medaljejakt, og med en seier vil de lykkes.
De møter nå de ubeseirede tyskerne.
Frankrike klare til å ta publikum med storm,
men Tyskland har bra forsvar og spiller med selvtillit.
Hvis du vil vinne, er det bare å møte opp.
Møt opp med stolthet og gi alt du har på banen.
Det er ganske spesielt å ha medaljesjanse på hjemmebane.
En eneste gang i livet.
En omkamp fra gruppespillet mellom de to.
Forrige kamp ble dominert av Tyskland, 85-71.
Dette laget har troen på gull.
Å vinne to ganger mot samme lag i samme turnering er vanskelig,
så dette blir et basketak.
Dette kommer til å ta helt av her.
Det er høylytt her i bygget.
Ja, energien er her. Det er dette man spiller for!
Dette er Tysklands beste generasjon noensinne, syns jeg.
Vi er storvokste og fysiske, vi har skyttere, playmakere og forsvarere.
Så jeg tillater meg å drømme litt,
men jeg trodde aldri at vi skulle vinne VM.
Men nå er vi her, og vi er verdensmestere.
Så jeg tror de kan vinne alt.
Tyskland har gjort det. De har erobret verden!
Det var gøy å se oss vinne VM i fjor.
Ubeseirede verdensmestere. For en prestasjon!
Jeg trodde ikke mine egne øyne.
Jeg er så stolt av dem.
Jeg liker ståpåviljen vår. Jeg digger at vi spiller for å vinne.
Det er fortsatt langt igjen.
Folk har forventninger til verdensmestre.
Det franske laget kan være veldig fysisk, veldig skremmende,
så vi må ikke bli selvgode.
Vi må ikke tro at siden vi slo dem sist, gjør vi det igjen. Dette er et annet lag.
Vær mannevonde!
Dere vet også at ingen basketkamper er like.
Man kan ikke bare trykke på en knapp for å lykkes.
Dette er min magefølelse. Sånn tror jeg det vil utspille seg.
Det jeg så sist tirsdag, er at når dere virkelig bestemmer dere,
kan ingenting stoppe dere.
Ingenting kan stoppe dere.
Og når jeg ser på dere nå, der dere står parat...
Vil en av dere la tyskerne stjele finalen vi fortjener?
I kveld skal vi gå i strupen på dem!
- Kom igjen! - Kom igjen!
Kom igjen!
- Blå, hvit, rød! - Sammen!
På hjemmebane vil ikke publikum hate deg hvis du kjemper til siste blodsdråpe.
Nummer 5, kapteinen, Nicolas Batum!
Hvis du blir overkjørt, og ikke gir alt,
har de rett til å drepe deg.
Kom igjen, blå!
Kom igjen, blå! Kom igjen, blå!
Vi er i gang.
Wagner mot Wembanyama med sju sekunder igjen.
Wagner går rett på den store mannen og scorer.
Schröder går for tre, og setter den.
Og brått er det 9-2.
Schröder er spydspissen vår.
Han styrer tempoet.
Han kan score, men han kan også involvere alle andre.
Schröder, shovel.
Wagner, for tre!
Wagner er i siget fra start!
For oss er Franz Wagner på en måte fremtiden for tysk basket.
Han er ung, nettopp ferdig med tre år for Orlando, og er et stort talent.
Kom igjen!
Knapt tre minutter på klokka, og Frankrike må alt ta grep.
Tyskland herjer så langt.
Vi sier: "Aldri for lavt, aldri for høyt."
Det viktigste øyeblikket er alltid det neste.
Hva vil skje nå?
Vi fikk juling i forrige kamp, men vi er et bra team.
Vi kan måle oss med alle.
Fournier, bråstopp og setter den.
Energien stiger enda et hakk.
Lobb den inn. Theis...
Blokkert!
Folk vil se oss lykkes.
Det kan man enten gjøre nytte av…
Batum!
…eller la det påvirke deg og miste fokus.
Alt dette er fordi vi har vært solide i forsvar sammen!
Kom igjen, vi klarer dette!
- Dere må hjelpe stakan. - Ja.
- Han rager over alt og alle. - Ja.
Nå kan Frankrike utligne eller ta ledelsen for første gang!
Wemby får plass!
Plakatverdig.
Uavgjort 33-33 ved pause.
20 minutter, bare 20.
Kom igjen, 20 minutter igjen.
Kom igjen, brødre. La oss trå til i tredje.
På tide å øke ledelsen.
La oss drømme!
Som sagt, når vi lever opp til egne standarder, kan de ikke røre oss!
I forsvar har dere blitt mye bedre på å stoppe gjennombrudd.
Nå bidrar alle. De kommer ikke igjennom.
Helt sjanseløse.
OK, kom igjen!
Om 20 minutter har vi vår første finalist.
Batum står støtt og setter den.
Kveldens første ledelse for Frankrike.
Frankrike har all futten nå.
Frankrike lå bak lenge. Men så fant de gnisten.
Hold trykket i forsvar. Holdt trykket, OK?
Vi må ta returer, OK? Alle mann på returer.
Tyskland vil forbli ubeseiret og ta en plass i gullspillet.
Schröder mot Wemby. Niks!
Nei. De gjør det tøft rundt kurven med høyden sin.
Frankrikes forsvarspress begynner å bli en faktor.
Hør på publikum!
- En treer! - På tide. Hvorfor ikke?
Fulltreffer!
Frankrike pøser på.
De trener og forbereder seg hele livet for dette øyeblikket foran dette publikummet.
Å gjøre noe for landet sitt er jo ganske spesielt.
Man knytter livslange bånd.
Cordinier, og han blir foulet på stedet.
Det er ingen kontrakt, ingen handel, ingenting.
Bare deg og basketball for ditt land.
For et press. Her har de muligheten.
Schröder, frem banen, logotreer…
Niks.
Frankrike har klart det.
Og de går videre til gullkampen.
Det er en fantastisk mulighet til å fremvise Frankrikes talentnivå
og inspirere unge i Frankrike og rundt om i verden,
men også til å skape historie og gjøre noe som vil leve evig.
Kom igjen!
Dette eventyret er ikke over ennå!
Kom igjen!
- Blå, hvit, rød! - Sammen!
Jeg hentet sønnen min ut på banen. Han er åtte.
Og det var da jeg ble så glad i OL.
I 1996 var jeg også åtte.
Jeg kunne ta med sønnen min ut på banen og la ham oppleve dette med meg!
Det var fint å dele det øyeblikket, både som far og som sønn.
Far ville nok vært stolt.
Når sønnen din blir kaptein på det franske landslaget, og går til finalen…
Det er ganske spesielt.
Som vi sa, ingen kan stjele finalen fra oss.
Nå gjenstår det å spille den.
Vi spiller denne finalen. Det er et lag…
Jeg vet ikke om de vinner.
Men amerikanerne vinner nok 19 av 20 ganger.
Dere, det er…
Vi skal slå amerikanerne i Paris.
Min store drøm!
Helt siden jeg var barn…
Helt siden jeg var barn har jeg drømt om dette.
Og i Tokyo…
Jeg trodde jeg hadde forspilt min sjanse.
Mitt livs sjanse…
Men nei, den er her ennå! Jeg kan føle det. Og nå skal den ikke glippe.
- Blå, hvit, rød! - Sammen!
MORGENEN FØR SEMIFINALEN, USA MOT SERBIA
Ok, nå skjer det. Rask gjennomgang.
Vi kjenner dette laget godt, ikke sant?
Bare en påminnelse om at det er en 40-minutters kamp.
Vårt lags fordel er at vi sliter ut folk.
Vi vinner ikke denne kampen de første fem minuttene,
og vi bør ikke tenke sånn.
Vi kjører konstant ballpress, konstant defensiv aktivitet,
og målet er å slite dem ut over tid.
Vi tar det angrep for angrep.
Fokuser på nøkkelspillerne. Vi ligger godt an.
Den største utfordringen er det faktum at dette er utslagning.
Det står om turneringen.
Man er alltid en svak kamp fra å ryke ut.
Det i seg selv utgjør et press
som gutta egentlig bare må forholde seg til i Game 7.
Heldigvis har de vært igjennom mange Game 7.
Dere kjenner Jokić godt. Hva er hans hoveddrivkraft? Pasninger, ikke sant?
Vi kan ikke gi dem enkle layups og pasninger.
Da trives de. Da trives han.
Tving ham til å vinne med skudd.
Alle må løpe tvinge seg gjennom oss.
Det er derfor jeg forventer at vi gjør vårt beste i sluttspillet.
Ballpress her. Kommer ut. Ballpress.
Ballpress her. Ballpress. Jeg er klar, Book.
Jeg er her nå.
Ingen kutting bak!
Ingen kutting. Bare her. Ingen kutting.
Ingen kutting, Steph. Jeg gir deg en åpning.
Et øyeblikk er alt som skal til. Noen svake skudd.
At et av lagene er i siget. Alt kan skje.
Samling. Alt bra? Ja!
Vi har spilt en treningskamp og en gruppespillkamp mot Serbia.
- Gull på tre. En, to, tre. - Gull!
Kom igjen.
Vi lar oss ikke blende av å ha slått dem to ganger allerede.
Tanker før kampen?
Vinn.
Det er alt som betyr noe.
Vinn.
Én kamp.
Hver kamp er Game 7.
Du og Bogdan velger to eller tre sett.
Dere to sammen. Du har spilt flest.
Vi vant kvartfinalen, og nå kjemper vi om medaljen.
Det er derfor vi er her.
Det blir hardt. Særlig mot USA.
Men med Jokić på banen føler alle seg tryggere.
Nikola er som en av oss.
Vi ser ham ikke slik verden ser ham.
Han prøver ikke å være morsom, men er naturlig morsom.
En elefant har fanget en mus
Og nå jager hun den i sirkler
Han er en fin fyr. Han vet hvor viktig det er med lagånd.
Kom igjen! Gå!
Han innleder ikke med: "Jeg er Nikola Jokić."
"Jeg er MVP. Gi meg ballen."
Sånn ja. Bra.
Det gjør at vi respekterer ham enda mer, og det er det viktigste.
Si til dem at straks du løfter ballen til skudd,
står jeg klar til å ta pasningen.
Det er selve grunnlaget mot Australia
og mot amerikanerne.
Aleksas største drøm er NBA.
Hvis noen har plass på laget, hvis dere kan hjelpe ham...
Jeg er agenten hans.
Det ville vært den beste gaven.
Dette går på Aleksas regning.
Aleksas regning.
Hvis du vil vinne en medalje, må du være på topp.
Som du så er Canada er ute, og Hellas, og Australia.
Samtlige var medaljekandidater.
Det gir oss håp om at vi kan spille minst én god kamp mot Amerika.
De har verdens beste spillere.
Man må briljere på alle områder for å slå dem.
LeBron James, min venn. KD også. KD er et monster.
Jeg mener, min…
Hele rukla, men vi lar oss ikke skremme.
"De er et Dream Team,, og slo oss med 30." Kanskje de vinner, men redde var vi ikke.
Vi skal satse.
Vi skal spille 40 minutter som best vi kan.
Så hvis det er nok til å vinne, blir vi lykkelige.
Hvis ikke, ga vi alt.
Dette er et Dream Team. men uslåelige er de ikke.
Som jeg sa, kan vi spille mot dem, og…
Jeg tror vi kan slå dem også. Hvorfor ikke?
Hvis man spiller 40 minutter på høyeste nivå,
så vet man aldri.
Litt flaks. Hvorfor ikke?
Der har du kompisen min!
Man vet aldri. Man vet aldri.
Budskapet er "vinn".
Det er enkelt. Enkelt og greit. "Vinn".
Vi gjør det vi skal, spiller slik vi skal spille.
Vinn. Det er alt som betyr noe.
Vi betyr ikke noe. Minutter, poeng, returer…
Vinn.
Serbia! Serbia!
Drøm videre Drøm videre
Drøm videre, USA
Vi forsvarer, vi gjør alt vanskelig for dem. Og slå fra dere!
Når vi løper, beinflyr alle.
Sværinger, legg press. Det har knekt mange motstandere.
LeBron, Bam, Ad, Joel, bare press på.
Alle andre beinflyr. Angi tonen tidlig i kampen.
I motsetning til forrige kamp, der det tok sin tid. Vi kjører på fra start.
Alle vet det.
Jeg er ikke god nok trener til å vite alt, men…
Vi har bevist at
om intet annet, kan vi holde stand mot USA.
Det er bare én kamp. Ikke best av tre eller av fem.
Finalen er bare én kamp.
Alt er mulig når du bare spiller én kamp.
Hør etter!
Hvis noen har tjent på de to kampene vi spilte mot Amerika,
er det oss.
Dere har dannet dere et inntrykk.
Du fikk et inntrykk av Durant…
Vær på ham som en klegg, vær i veien for ham!
Ingen her har respekt for oss!
De har allerede kunngjort finalistene,
uten oss blant dem.
Så la oss vise hvor stolte vi er.
Bravo, gutter.
Kom igjen.
- Hvem er best? - Serbia!
Når man snakker om de to lagene folk antok at var turneringens beste...
Det er nå det gjelder.
Alt man gjør utenfor banen, alt samholdet man bygger,
det er nå det gjør seg gjeldende.
Jeg vet hvor viktige medaljerundene er.
Og jeg vet hvor fokuserte og skjerpet alle er.
Det blir oss mot verden. Sånn føles det alltid her.
Stirr deg gjerne blind på X-er og O-er, denne kampen handler om å ville det mest.
- Kom igjen. La det stå til. - Da er vi her.
Embiid og Jokić, de to siste MVPene, møtes til hoppball.
På vei inn i semifinalen…
Bogdanović finner rom.
…hadde vi troen, men visste også at prøvelsen ventet.
Kontring for Petrušev som setter treeren!
Sånn ja! Sånn ja!
Overlat det til Jokić.
Selv den beste kan gå på en smell.
Og man vet ikke når den kommer.
Avramović. Setter en treer!
Fem av fem mulige for Serbia.
Vi visste hva vi kunne forvente. Vi vet hvordan de spiller.
Bogdanović setter enda en.
Bogdanović er i siget tidlig.
De var ikke klare for den kampen i begynnelsen.
Serbia spilte helt spinnvilt.
Før eller siden ville det komme en kveld der jeg kunne bidra skikkelig.
Jeg fant meg raskt til rette i rollen. "Bare heng med."
Langpasning til Curry. Pump fake. Skudd!
Prøvde en treer, bomma. Fikk ballen tilbake, satte den på andre forsøk.
Curry igjen. Innertier!
Vi har ventet på at Steph skal få en Steph Curry-eksplosjon.
Et syn for guder.
- Faen ta. - Det går bra. Det er bare begynnelsen.
Når man setter den første, faller alt på plass.
Curry tett markert. Hjelper ikke.
Da begynner man å få troen, og så braker det løs.
Curry ser etter kontring. Der satt den!
I sånne øyeblikk må man ri bølgen.
En vidåpen Curry.
Ingen trepoengere!
Ikke legge for mye press på seg selv, men også være aggressiv
hvis det var det som funket der og da.
Fjorten poeng.
I første omgang mens alt sto i stampe, bare: "Takk og lov for Steph Curry."
Dette er umulig.
Hvorfor stoppet han?
Curry jobber seg fri. Finte og dribling.
Curry! Han syder.
17 poeng første omgang for Steph Curry.
Når det skjer meg, leder vi vanligvis med 20.
Denne kampen hadde jeg 17 i første omgang, og vi lå under.
Bogdanović unnslipper. Bogdanović. Vrien! Men rett hjem.
Serbia leder over USA med åtte.
Serbia kan ikke trå feil. Praktfullt. Vi får se om USA…
Vel, Curry.
Han redder dem.
BORIS DIAW SPORTSSJEF, FRANKRIKE
Kom igjen! Kom igjen! Fortsett å jobbe.
Vi fulgte egentlig kampplanen ganske bra.
Men det var bare en sånn kamp.
Deres skudd gikk inn.
Det er en sånn første omgang for Serbia.
Ting klaffet ikke helt, og så fikk de overtaket.
Med sånn flyt og verdens beste spiller, slik Serbia har, kjemper man i motbakke.
Jokić. Finte. Drive.
Og setter den. Og foul!
- Jokić briljerer uansett posisjon. - Han gjør alt.
USA ligger under med 17 poeng.
Jeg har vært i slike situasjoner før, der vi liksom burde vinne.
Bogdanović lar dem svi.
Setter enda en. Og det skal markeres!
Jeg prater ikke mye, men alle trenger ekstra motivasjon noen ganger.
Jeg bare: "Dette er ikke NBA. Dette er FIBA. Det er Europa!"
Nå baller det på seg. James har noe å melde.
Jeg merket at vi skremte ham.
Serbia kom ut og gjorde det de skulle.
De fikk USA på defensiven.
En toppidrettsutøver må unngå å tenke slik.
Men når man er den som får unngjelde, bare: "Det er over. Vi er sjanseløse."
Når man står på feil side.
Så i pausen tenkte jeg: "Vi kan være i trøbbel."
Bra jobbet.
Nå må vi sikre seieren.
- Vi må sikre seieren. - Det går bra, vi har tid.
Curry er her med nummer 4. Embiid er her.
Så han vil gå hit,
og når han krysser her, blokkeres han her.
Så jeg presser denne
og så denne, men ikke på rullen,
fordi han vil sette opp en blokk, og følge opp denne selv.
Gå vekk.
11 poengs ledelse for Serbia etter andre omgang.
Spill smart.
Selvfølgelig er seierstrangen der. Det er ikke noe å snakke om.
Men hvis et lag får inn mange trepoengere,
stiger selvtilliten deres og de begynner å skyte over deg. Da må man gi alt.
Kan USA legge press tidlig i tredje omgang?
Embiid prøver en treer. Rett inn.
- Bra start. - Embiid er her for å spille i kveld.
Spill forsvar!
Embiid! Her går det rett til værs.
En treners viktigste oppgave er å gi gutta selvtillit
og minne dem på å holde hodet kaldt.
Curry!
Hans sjuende treer.
Gi dem tumleplass, for de er verdens beste spillere.
Rett inn!
Treerbombardementet fortsetter.
USA har funnet formen i tredje omgang.
USA prøver å holde trykket oppe med nok en stopp.
Micić. Bråstopp, henger,
og treffer1
Innertier! En viktig en.
Opp og inn!
Den går inn, og foul!
Gudurić med mulighet for fire.
Det var et øyeblikk der vi følte at vi holdt på å vinne.
Jeg ser ansiktsuttrykkene, og de sprekker liksom litt.
De er ikke like samlet, og vi har fremdrift. Vi koser oss.
Da Gudurić fikk treer og foul...
Man ser ikke bare på ledelsen, men også fremdrift, kroppsspråk og…
All energien gikk over til dem.
Bare: "Er vi i ferd med å tape denne kampen?"
USA er nede for telling.
Og publikum merker at denne kampen kan komme til å bli
en av tidenes største overraskelser.
Det var en lang pause mellom tredje og fjerde omgang der tankene flakker.
"Hvordan kommer vi oss ut av dette?"
Man vil nødig være laget som
vender tomhendt hjem.
Vi kontrollerte alt.
Alle i arenaen, alle i hele verden, selv gjennom TV-skjermen, følte energien.
Vi skal faen meg vinne.
Hvordan kan USA tape? Én svak omgang, én svak kamp.
Man slipper å slå laget fire av sju ganger.
LeBron James. Vrient skudd.
Ti minutter og tosifret ledelse er ikke uoverkommelig,
men du må spille perfekt.
- Durant… Perfekt! - Og en foul.
Hvor mange angrep man må få til mot et lag som
aldri har spilt bedre?
Og USA er bare åtte under.
Booker er åpen. Treer!
Time-out for Serbia.
Det var nøkkelsekvensen i spillet.
Brått er det vi som har fremdriften.
Alt står på spill. La oss ro dette i havn.
Embiid. Får den, og foul!
Der og da tenker man: "OK, la oss få det under ti, eller helt ned til seks."
Embiid. Fader og setter den! Det står om to poeng nå.
Du må tenke slik på elitenivå i en konkurranse.
Man må lure seg selv iblant.
USA kan utligne eller ta ledelsen.
Durant.
Vurderte det.
James bryter igjennom.
James med avslutningen!
Gå raskere tilbake!
Kom igjen, spill forsvar!
Kom igjen!
Bogdanović inn til Jokić.
Dobbel imot, finner kutteren. Petrušev dunker.
Jokić har Durant. Treer.
Jokić må hoppe. Over Durant.
For kort. Retur. Embiid kunne ikke ta den.
Bogdanović. Dobrić. Dagen lang!
Litt annet trykk på de skuddene nå.
Booker. James.
Curry. For ledelsen!
Pang!
32 for Steph Curry. Amerika leder med 1.
Micić…
Nei, Vasa. Det trenger vi ikke.
Løper. Booker og Durant er etter.
James.
LeBron James!
LeCaptain America!
Kveldens største ledelse for USA.
Bogdanović.
Curry.
Karri.
Fra kyst til kyst.
Det fine med Team USA er at samme hvis kveld det er,
tar alle del i å vinne den gullmedaljen.
Jobb videre!
Dere spiller fortsatt!
Hei! Poeng for poeng!
Vi spiller for å vinne!
Topoengs ledelse. 55 sekunder igjen.
James. Durant.
Jeg husker at KD fikk ballen, og det var mye som skjedde.
Jeg ser på Melo på banen. Noen løp til pick-and-roll.
Jeg ser Melo be ham pelle seg ut. "Vekk, ligg unna."
Fem sekunder. Krysser.
Flash!
Det var et vakkert basketøyeblikk.
Durant håver inn.
Rett person fikk ballen. Vi kjenner KD. Det er det han lever for.
Han er ikke redd for øyeblikket.
Sånt som dette er ikke alle forunt. Her har vi med storhet å gjøre.
Man har alltid en sjanse med storhet på laget.
Ingen ansvarliggjør en superstjerne. Det må man gjøre selv.
Det står om gull. Hva kan vel toppe det?
Serbia må skynde seg.
Inn til Jokić. Rett over Booker for to.
Vrient skudd.
Jokić.
Angrip, dobbel!
Dobbeltlag!
Serberne går ikke for foul.
- Han fouler ham. - Curry omsider foulet.
Den perfekte kandidat på linjen.
Hvis USA vinner, blir dette kjent som Steph Curry-kampen.
Seks sekunder igjen.
Bogdanović sender den.
For kort.
Og De forente stater, som lå under med hele 17,
går videre til gullkampen.
Folks ansiktsuttrykk bare… "Vi greide det."
Det var ganske spesielt å vite at oddsen var såpass imot oss i ti minutter.
Det forklarer alle følelsesutbruddene.
Her har du sjefen sjøl!
Ja!
Og hjerteskjærende for Serbia.
- Én igjen. - Én igjen. En jævel til.
Én igjen.
Vi visste at vi ville få kjørt oss som faen i kveld.
Ikke sant?
Én igjen, for faen!
- Gull på tre. En to tre, gull! - Gull!
Ja!
Det var vakkert å se dem finne tonen som lag,
for det er det vanskeligste med OL.
Klarer man rent faktisk å bli et lag?
Fremfor en gjeng fremragende individer.
Sånn er vi. Vi vinner basketkampen, samme hva.
Det har blitt innpodet i oss fra vi var åtte.
Hvem bryr seg om du liker hvordan vi gjorde det?
Til syvende og sist, svart på hvitt, vil det stå at vi vant.
Faen til kamp!
Det var nok den beste kampen jeg har vært en del av.
Alt sto på spill. Det kunne ikke vært jevnere.
Det var et av de tøffeste tapene i karrieren min.
Man investerer så mye tid i noe,
og brått er drømmen knust.
Jeg ville faktisk gråte, så vondt var det.
Du er ikke deg selv. Rett og slett.
Det var det.
Vi ledet i 35 minutter.
Faen skjære. Det er tøft.
Det koster. Dere sto hele løpet ut.
Det går bra. Kom hit.
- Blås i det! - Godt gjort, folkens.
Hvem er best?
Serbia!
Kom igjen, champ.
Vi har hatt noen legendariske kvelder.
- Ja. - Denne er…
- Denne tar kanskje kaka. - Denne slår Manila.
- Skål for den kvelden. - Tidenes kveld. Beste kampen.
- Bedre blir det ikke. - Skål!
Dæven, som dere slo fra dere!
Kult!
Visst faen.
Lyst på en kald øl?
Ja, jeg tar en.
Det er sikkert og visst.
Så absolutt.
Takk. Mange takk.
Skål for dere.
- Til deg! - Skål!
Å, ja. Det var bra. Det var bra. Skål.
- Takk, sir. - Sånn ja. Dæven døtte.
Men når skal vi opp?
Da kan vi like gjerne fortsette. Men hvem sin telefon?
Susie, kan du filme for oss?
Hvem har telefon?
- Få hele… - Jeg har en Heineken.
- Jeg har en pils. - Gamling.
- Jeg er 39. - Loddrett først.
En kald en innimellom. Kanskje tre øl i året.
BAM1OF1 - PARIS, FRANKRIKE SAMLET.
En liten snuoperasjon.
Du store min.
- Endelig jeg kom til Paris, sa han. - Omsider kom han!
På høy tid. Dæven!
Steph landet nå i sted.
Han landet rundt fem. Han har ankommet nå.
Alle vet at Chef Curry er i byen.
Det der var helt vilt.
Få en kule sjokolade.
Den har jeg spist hele oppholdet.
Jeg bytter ikke nå.
Man må holde seg til det som fungerer.
Jeg skal feire i kveld.
Feire nå, i morgen er det tilbakelagt.
Men kom igjen! Hvordan kan du ikke feire en slik seier?
Se på familiene våre. Se på dette! Skjønner du?
Det er det det handler om, ikke sant? Alle samles på motsatt side av kloden.
Det er spesielt i kveld.
Jeg kan love at ingen vil glemme denne kvelden.
Alle her vil huske denne kvelden resten av livet.
Så spesielt er dette.
Vi kom tilbake og viste hvor samlet vi var i fjerde omgang.
Det var utrolig.
Nå må vi bare gå og ta oss av…
Hva kaller vi gutta, Book?
Jeg har ikke noe å by på. Jeg er ikke bekymret for noe.
Ja, vi må ta oss av franskmennene nå.
Det ordner seg.
De gutta er naut. Vi klarer oss.
Tekst: Nicolai Herzog