Відрив мінімальний.
Як тут гамірно.
Ніщо не зрівняється з драмою Олімпіади. Ніщо.
Оголошую Ігри в Парижі відкритими.
Я освітлював десять Олімпіад, бачив речі,
від яких у мене сльози текли на клавіатуру.
Це найвища точка, головна подія в міжнародному спорті.
І він знову це робить! Ще один магічний доторк.
Він це зробив! Йому знову це вдалося!
На такі моменти ти озираєшся і кажеш: "Це була вершина".
Болт вибухає, і він досі король стометрівки!
Останні хвилини визначать чемпіона.
Це такі моменти, що коли ти через роки бачиш людину,
яка це дивилася на іншому кінці світу, це вас об'єднує.
М'яч у воротах!
Вона отримала олімпійське золото.
Оце так фініш!
Поза сумнівів, це олімпійське золото.
Найкращі у світі…
Ось для чого ми живемо.
Спробувати виграти золоті медалі й стати частиною чогось особливого.
Каррі готовий до олімпійського моменту…
ЗОЛОТИЙ МАЙДАНЧИК
РАНОК ПІСЛЯ ПЕРЕМОГИ В ПІВФІНАЛІ
ЗОЛОТІ МРІЇ ПОЧИНАЮТЬСЯ ТУТ
Втома. Так, зараз є ця виснаженість. Завжди буває матч,
який стає справжнім випробуванням. Ми це передчували, і так і сталося.
Нам пощастило, але я пишаюся хлопцями за гру в четвертій
чверті. Це було неймовірно. Тепер залишається відпочинок,
відновлення, підготовка до завтра.
Сьогодні вранці, через день, ми досі не оговталися від такого щастя.
Усе було проти нас. Вони грали чудово. Ми грали кепсько.
Наші хлопці просто показали свою завзятість, свою впертість.
На четверту чверть було приємно дивитися. Перші три чверті - мабуть,
не настільки приємно, але коли хлопці отак згуртувалися,
це було щось особливе.
Браво!
Як їм тяжко забивати.
Ми дивимося всі виступи сербів.
Йому там важче, ніж Йоці було з американцями.
Вчора був один із найкращих матчів, які ми бачили й в яких грали.
…Грали.
Вони дійсно мали зіграти якнайкраще, і ми бачили, як вони заробляли очки,
як вони потім раділи, як тішилися тим, що забили м'яч. Так,
їм прийшлося добряче попотіти заради цієї перемоги.
Вони кращі як окремі гравці, але не можу сказати,
щоб вони були кращими як команда.
Мені не сумно. Ми високо несемо голови. Ми грали проти найкращої команди. Можливо,
навіть найкращої команди, яка взагалі є в баскетболі.
- Так. Так. - Успіх.
Звісно, успіх.
Це найгірше відчуття, якщо отримуєш, як ми кажемо,
дерев'яні медалі -- четверте місце, але медалі немає.
Наші медалі - це гордість нашої країни. Для людей це важливо.
М'яч в Аврамовича… Ми на пів дорозі до бронзи.
Йокич… Потужно!
Ти відчуваєш, що немає нічого кращого, ніж носити сербську форму,
представляти свою країну, грати для сербських вболівальників.
Що ти робитимеш? Віддаси все, що маєш.
Богданович! Який фініш!
Ми не можемо програти цей матч - ось що я відчував.
І Сербія отримує бронзу тут, у Парижі.
ФІНАЛЬНИЙ РАХУНОК НІМЕЧЧИНА-СЕРБІЯ 83:93
Хто найкращий?
Браво, Боко!
Ще раз!
Ось тепер знімай!
Знімай, знімай.
Здоровань перший за очками, перший за підбираннями,
перший за пасами, перший за перехопленнями.
І найгарніший.
- Хто? Ну ні. - Йока, брате!
Мама на тебе дивиться
Від таких, як я
Вечірка тривала цілий день. Можна сісти, відпочити, насолодитися моментом,
жити далі.
Як це немає пива?
Ти хочеш, щоб це тривало.
- Якщо є бронзові медалі - літо було успішним.
Обережно!
- Тост! - Треба підготуватися.
Я вже приготував промову.
Можна я скажу від імені гравців, Богдане?
- Звісно. - Дякую.
Тільки коротко.
Я коротко.
Одного речення вистачить.
Дякую вам, мої товариші по команді,
за чудове літо.
Ця бронза сяятиме як золото,
- і ми повертаємося додому як переможці. - Так!
Ми хотіли епічно напитися.
КАРІ СМАЛИТЬ!
ФРАНЦІЯ
ЗА ДЕНЬ ДО МАТЧУ ЗА ЗОЛОТО
Підемо звичайним маршрутом.
Спершу підемо потихеньку,
щоб розігрітися.
А як щодо матчу?
Трохи хвилююся.
Американці - сильна команда.
Звісно, вони майстри.
Але це лише один матч.
Ніколи не знаєш, що станеться.
Я часто казав це перед Токіо,
на своїх щоденних прогулянках.
Я, мабуть, сто разів програв у голові
фінал з американцями.
Іноді ми перемагаємо.
Але, мабуть, здебільшого це мрія.
Коли я сьогодні прокинувся, то подумав:
чи ми перемогли?
- Брате, брате… - Я геть заплутався.
- Те, що я відчував вранці, - божевілля. - Божевілля.
Я прокинувся щасливий, сам не знаючи чому.
- Так. - А потім подивився на
есемески й такий: "Еге!"
Паскалю, Паскалю!
Здається, Леброн вже не такий швидкий, як був.
Ми мусимо на нього тиснути.
Ключ у цьому.
Без кидків з-під кільця, робимо ротацію і…
як сказати "молимося, щоб вони програли"?
Перш ніж дивитися відео, я хочу дещо вам усім сказати.
Не знаю, як краще це висловити, але… перш за все хочу вам подякувати.
Завтра, мабуть,
буде мій останній матч як
тренера збірної Франції.
Звісно, немає кращого способу
завершити мою кар'єру.
Ми можемо досягнути всього, про що мріяли.
Але зараз нам треба разом знайти всі розв'язки.
Звичайного матчу з американцями недостатньо.
Ми мусимо наступати, ми мусимо тиснути.
Ви мусите їх діставати.
А тоді побачимо.
Але це наш єдиний шанс.
Це вам каже той, хто грав із ними двічі у 2021-му
і переміг один раз.
Ми не злякалися, ми йшли вперед.
Проти них тільки так і можна.
Навіть найкращі - Леброну за сорок, Стефу Каррі 36.
Ми мусимо їх дотиснути.
В Ен-Бе-А мало команд, які справді тиснуть.
Отже, ми мусимо тиснути на них.
Він не любить контактів. Виштовхуйте його з зони комфорту,
орієнтуйтеся на фол. Ми мусимо грати з ним грубо.
Вікторе, коли вийде Дюрант, ти будеш його опікати.
Леброн Джеймс, Кевін Дюрант, Стеф Каррі - усі вони грають востаннє.
Вони не хочуть програти, тому треба очікувати інтенсивної гри.
Попри це, я не впевнений,
що вони здатні на таку інтенсивність, як ми.
Це моя остання гра за збірну Франції. Я п'ятнадцять років грав
у чемпіонаті Європи, у чотирьох Кубках світу.
Це моя четверта Олімпіада. Закінчити кар'єру вдома,
у грі з США - це просто мрія.
Тому сподіваюся, що все буде добре.
Синій, білий, червоний!
РАНОК МАТЧУ ЗА ЗОЛОТІ МЕДАЛІ
Я тебе люблю, Кевіне!
Кевіне, будь ласка!
Я хвилююся. Дідько, це ж золото! Але я скучатиму за хлопцями.
Ми приїжджатимемо один до одного на матчі. Пограємо, побалакаємо, винця вип'ємо.
Як називається ваш груповий чат?
Месники.
- Месники? - Так. Месники.
Вважаю, настав час, щоб ми задавали тон.
Ця ера в баскетболі визначить наступні двадцять років. Якщо в нас буде срібло,
рівень буде іншим. Тому треба докласти зусиль.
Таке враження, що люди хочуть,
щоб ми програли, щоб їм було про що поговорити.
Я вважаю, що коли це знаєш, це допомагає.
Знаєш, що казатимуть,
якщо ти програєш. Якщо переможемо,
усі мовчатимуть. Тож краще хай мовчать.
На олімпіадах я більше дізнаюся про хлопців з Ліги, бо мені цікаво,
чим вони займаються. Я більш-менш знаю про Брона і Стефа,
але новачки, такі як Ент,
Галібертон, Джейсон Тейтум - що вони роблять
після тренування та перед ним, які силові вправи - я вважаю,
що в усіх можна чогось навчитися. Коли я грав у "Ворріорс",
ми перед матчем казали:
"Лише ми!" На першому
чемпіонаті у 2017-му.
Стів, Стеф… Стільки спогадів.
Але коли це буде позаду, це буде навіть краще.
12:30 ЗА 9 ГОДИН ДО ПОЧАТКУ
Гаразд, хлопці. От і останній матч. Франція тренувалася на місяць довше.
Але ми впораємося. Ми зможемо досягти мети й поїдемо додому.
Головне сьогодні - не дивуватися тому, що вони гратимуть жорстко.
Вони можуть перемогти лише так, грубою силою. І вони спробують перемогти.
Ми цього не дозволимо. Вони у себе вдома і відчувають
сильний тиск. Народ за спинами й таке інше.
Ця команда повністю змінилася два матчі тому. Вони насправді не
знають, хто вони. І ми набагато талановитіші за них.
Це наша гра, навіть не сумнівайтеся.
Золоті медалі - це найкраще від двох світів,
як сьомий матч відбіркового турніру плюс "Березневе божевілля".
Сьогодні ми коронуємо чемпіонів. Господарі, Франція,
грають із жаскими Сполученими Штатами, які прагнуть п'ятого "золота".
Команда господарів має одного з найпопулярніших
молодих гравців в історії гри. Вони перемагають.
Так, вони мають право тут бути.
З іншого боку - команда США. Так, це серйозні хлопці. І ти думаєш: "Так,
сьогодні гарний день для баскетболу".
Хоча ми знаємо, що американці - майстри,
нема непереможних суперників.
Ми приїхали з-за кордону. Уперед, 2024!
Це наш стадіон.
Це наша країна.
І ми переможемо попри все,
попри те, як добре вони грають,
і, мабуть, попри те,
як гратимуть сьогодні.
Ми не можемо грати як завжди.
Треба більше духу.
Щоб це відчувалося на майданчику.
Щоб це нас піднесло.
Ми зробимо це разом!
І тоді ми завжди будемо першими.
Синій, білий, червоний!
Берсі, не чую вас!
Сполучені Штати Америки.
Збірна Франції.
Це один матч.
Якщо ми викладемося повністю,
за підтримки фанатів,
за дві години будемо легендою. Ми вже герої, а можемо стати легендою.
Твою матір! Уперед!
Момент, на який чекали два тижні. Йдеться про золото.
Щасти. Радий працювати з вами. Дякую вам. Ну, нехай щастить, хлопці.
Медам і месьє, леді та джентльмени…
Джоелю, ти тиснеш. Стефе, коли вийдеш - трощи Леброна. Джоелю, ти пірнаєш. Буку,
ти опікаєш. Кевіне, ти нам потрібен тут. Уперед, хлопці.
Захист. Один-два-три, захист.
- У всіх підбирання! - Баскетбол цікавий тим, що чим більше ти
граєш, тим більше тобі уваги. Такий матч неможливо спрогнозувати.
Ці дві країни знову борються за першість у баскетболі. Це має бути неймовірний матч.
Дюрант попереду. Джеймс атакує кошик.
Вембаньяма…
На початку гри темп був божевільний. М'яч за м'ячем,
триочкові, данки. Божевільня. Коли з ними граєш, вечір не буде тихим.
Тож ми намагаємося
трохи пригальмувати, більше грати в захисті.
Тиск, тиск, тиск!
Часто найгірше, коли граєш із сильною командою,
це просто дивитися на них.
Треба бути агресивними, щоб їм було складно.
Темп мене влаштовує, треба просто бути розумнішими.
Пробіжка Дюранта…
Фол! Ми знаємо, що Нтілікіна не побоїться
сунути туди носа.
Я знаю, що мене завжди будуть випасати. Захисники гратимуть грубо,
заважатимуть у дриблінгу, спробують мене провокувати.
Дюрант, триочковий…
Я мушу до всього адаптуватися. Найкращі гравці так і роблять.
Джеймс! Яка знахідка! Просто шик.
Можливо, у них найкраща команда в історії.
Едвардс.
Ось так!
Якщо перелічити їхніх гравців, це щось неймовірне.
Ми просто французькі хлопці, які грають у Парижі з найкращими
баскетболістами світу.
Стразель забиває… Банк Берсі відчинено! Кулібалі попереду… І Стразель!
Момент у Кулібалі…
І тайм-аут для США.
Стефе, Бруку, Джру, Леброне, Бамо, ми в гарній формі.
Їм просто трохи пощастило. Не можна заспокоюватися.
Вони нас не переможуть триочковими.
Будьте на позиціях.
Усі хотіли цієї атмосфери.
Вони не дарма прагнули грати на Олімпіаді. Боїшся тиску - сиди вдома.
Але якщо ти це любиш, ти хочеш цієї атмосфери.
"Я хочу тиску! Уперед".
Джеймс проти Вембаньями.
Я хочу створити новий вимір ефективності в захисту. Чим більше знаєш,
тим більше можеш передбачити. Чи він атлетичний,
чи він шульга, чи любить фінти?
І тоді зчитуєш його позиці. на майданчику,
де його команда, де моя команда.
Леброн… Фінт, кидок… Не вдалося. Голідей. Годинник не відновився. Це порушення.
Це те, що для мене важливо.
Уперед!
Леброн Джеймс щойно показав Вембі приклад. Бам під кільцем! Леброн Джеймс!
- Леброн Джеймс - локомотив! Три очки. - Так, Бам…
Вони нагадали, хто вони, і знову вийшли вперед.
Джеймс, Керрі, Дюрант. Є три очки!
Молоді хлопці в команді питають: "Як готуватися до такої гри?" А ніяк.
Скільки ще разів ми це скажемо? Леброн Джеймс, Стеф Каррі, Кевін Дюрант.
Неймовірно.
Тобі здається, що ти зможеш зупинити Дюранта,
бо він третій.
Він все одно знайде спосіб забити 15 раз за одну половину, якщо захоче.
Але ми не здалися.
Ябуселе… Здоровань Ґершон Ябуселе під кільцем.
Якщо змагаєшся з Королем, краще не схибити. І Ябуселе влучає!
Він що… О, добре.
Стадіон збожеволів.
Нечасто ми бачимо Леброна таким.
Вембаньямою опікується Дюрант…
Усе те саме.
Чотири секунди. Вембаньяма пасує. Ябуселе! Оце так фініш!
Французи гідно завершили першу половину.
Усе добре, ми досі у грі. Ми не на 25 очок відстаємо, а на вісім.
У баскетболі це ніщо. Це гра. За дві хвилини все змінюється.
Ми добре граємо, блокуємо кидки.
Трохи більше захисту, і все буде гаразд.
Вісім очок це нормально. Ми впораємося. Усе добре.
Вони більше старатимуться.
Але ми не граємо свій звичайний захист.
Ми не схожі на себе,
бо вони набрали 29 з сорока дев'яти очок під час переходів.
Ми занадто недбалі!
Ми ліземо в кожний просвіт, не думаючи про наслідки!
Ми хапаємося за легкі кидки.
А тоді ззаду - бум! Контратака!
З цим треба покінчити, щоб перемогти.
Ми знаємо, що можемо це!
Коли ми кидаємо з-під кільця, тиснемо на них,
коли ми разом!
І ми найкращі в захисті.
Тож не робіть абищо!
Абищо не допоможе перемогти!
Ми відіграємося!
Ходімо!
Це наш матч.
Синій, білий, червоний!
У перерві ми мали те, чого хотіли - перевагу у вісім очок.
Це хороша позиція.
Кевін і Леброн - на Вембаньяму. Хочеш залишити Джоеля? Гаразд, залишимо.
Я відчував, що тепер просто треба їх виснажити.
Зараз або ніколи. Тут головне, хто більше цього хоче.
Дюрант з м'ячем, кидає через Вембі… Два очки. Джеймс у переході… Пас. Каррі. Фінт.
Не долетіло. Каррі… влучає. Леброн Джеймс накриває на стіл.
Так!
Леброн диктує хід гри.
Знову Керрі. Таймаут для Франції. США веде з відривом 14 очок.
Тест на стабільність - це здатність відгородитися від емоцій, фізичної і
розумової частини гри й просто бути присутнім. Дозволити грі прийти до тебе. У
мене завжди саме так і було.
Ми можемо їх зламати. У наступні три хвилини ми їх зламаємо.
Було кілька моментів, коли ми мали двозначну перевагу.
Ми були в одному кроку від перемоги.
Стежте, стежте за ним!
Ми просто не дотягували. І здебільшого через те,
що Вембаньяма та інші хлопці підтягнулися.
Вони трималися. Я віддаю їм належне.
Фурньє… Влучає з триочковим.
Нумо просто зробимо це. Боротимемося за кожний м'яч,
кожне підбирання.
Ми віримо в себе як у команду. Ваша реакція на складнощі визначає,
хороша ви команда, середня чи погана. Бо складнощі будуть.
59-68. Відстаємо від американців, але не сильно.
Так.
- Молодці. - Так, добра гра Фурньє.
Я вважаю, що ми на це здатні.
Девіс втрачає м'яч.
Не варто цього робити, допускати найкращого шостого гравця
до цього. Це вже натовп.
Ми мусимо піти на останню чверть з перевагою хоча б 8 очок, якщо не 10.
У кінці цієї чверті був цей момент, ми втратили м'яч,
вони опинилися під кільцем.
Блокування! Але Де Коло отримає очко через
блокування не за правилами.
І раптом вже шість очок.
Яке закінчення третього періоду для французів!
І вони починають четверту чверть. Це трохи змінило ситуацію
і збільшило напругу.
Франції не було що втрачати. Вони були аутсайдерами.
А наші, чесно кажучи, відчували цей тиск.
До цієї чверті США вели на 14 очок.
Франція скоротила розрив до шести перед останньою чвертю.
Десять хвилин вирішать долю "золота".
У четвертій чверті ми хотіли збільшити відрив і так натиснути,
щоб у них не залишилося надії.
Дюрант… Триочковий… Влучив!
- До дванадцяти, до чотирнадцяти. - Голідей… Забиває.
Ще три володіння, і вони здадуться.
Франція зменшила його до шести, США знову вивели його на двозначне число.
Стежте за ним, стежте!
І ми не змогли.
Фурньє доганяє… Пас. Лассор - Голідею. Кидок, і м'яч у кошику.
Кулібалі відступає і кидає. М'яч у кошику!
У четвертій чверті вони забігали. Ми втрачали м'яч по всьому майданчику.
Батум… Ловко! Знову Джеймс. М'яч вибито з рук.
Він пасує. Ябуселе загороджує шлях. Фол Ябуселе.
Я не влучив у кошик на бігу.
Залишилося три з половиною хвилини. Розрив п'ять очок наприкінці гри.
Девіс бореться. Батум забирає м'яч. Вембаньяма біжить. Ябуселе атакує.
Дюрант блокує. Вембі завершує.
Є страх, що відповідає виклику, але водночас є впевненість.
Ми нічого не казали гравцям, але тренери відчували,
що Вембаньяма зараз покаже гру.
Коли Вембаньяма добив м'яч на підбиранні й довів розрив до трьох,
тут вже прийшлося зайнятися самонавіюванням.
Головне - усвідомлювати, що на кону, усвідомлювати момент.
Відрив мінімальний.
Що на кону? Чого ти хочеш? Як почувається твоє тіло?
Як заспокоїти розум? Зробити дихальні вправи тощо.
Все це встигає промайнути в голові.
Коли Вембі скоротив розрив до трьох, залишалося менше ніж три хвилини.
Ну добре, тепер у нас є шанс.
Вони можуть засумніватися в собі, можуть зірватися.
Якими б вони не були великими,
але з п'ятнадцяти до трьох…
Боже, як тут гамірно.
Не можна боятися пропустити кидок чи втратити
володіння, бо такі речі тебе сковують. Ти мусиш спокійно ставитися
до непередбачуваності
результату і робити своє.
За кілька хвилин до кінця ми обговорюємо, що робити далі. Стеф каже: "Тренере,
зробимо оце". Ми назвали це "тягнивухо". Чистий пік-н-ролл зі Стефом і Леброном.
Стеф каже: "Дайте мені м'яч, а я розберуся. Вони мене не зупинять".
"Тягнивухо" - це була комбінація, яка допомогла б зорганізуватися
і заспокоїтися.
Гей, Леброне! Робимо "тягнивухо" з тобою і Стефом.
Гей! Кевіне! "Тягнивухо" з цими двома. Йдемо на середину.
І тоді Стеф перебрав контроль на себе.
М'яч був у Леброна, і я хотів, щоб він дійшов до кошика.
Коли я поставив блок, він зробив пас з-за спини,
і м'яч був у мене раніше,
ніж я зрозумів, що сталося.
Джеймс. Каррі. Фінт. Триочковий. Він влучає!
Стеф каже: "Заспокойтеся".
Я сказав заспокійливі слова. Насправді я звертався до себе, бо розумів,
що ці чотири хвилини визначать нашу олімпійську історію.
- Крок назад. Кидок. Каррі… Неймовірно! - Це просто нечесно. Він
сказав "Не думайте про мене!"
На цей момент Стеф Каррі вже не мав би мене нічим дивувати,
але він продовжує зачудовувати. Він здатний на неймовірне,
але воно вже ймовірне, бо це Стеф.
Каррі за Дюрантом, працює з Ябуселе. Каррі пасує.
Букер атакує. Пас. Каррі. Знову? Хто б сумнівався!
Давайте!
Стеф Каррі готовий до свого олімпійського моменту.
Що він сказав? Що вони тепер скажуть? Що тепер скажуть про Стефа Каррі?
Великі гравці грають у великих матчах. Вони розуміють момент, відчувають момент,
знають, чого від них треба. І Стеф Каррі відчув свій момент.
Не думаю, що хтось із тих, хто бачив цю гру,
не став фанатом Стефа Каррі. Навіть якщо ти вболіваєш за Францію,
тебе не може не вразити те, що ти бачиш.
Вембаньяма з відстані…
- Ти мусиш забити. - Ти мусиш забити.
Віктор Вембаньяма. Так!
Ця гра показала, чому Вембаньяма видатний.
Лише 20 років!
Гадаю, вони зможуть щось відіграти. Сподіваюся.
Можливо, щось для нас станеться. Але стався номер чотири.
Я знав, що з таким часом і рахунком нам треба якомога більше гаяти час.
Я був на фланзі й побачив, що до мене йдуть двоє.
Звісно, я дав пас Кевіну. Я гадав,
що він передасть Леброну, бо він був відкритий.
Кевін кинув м'яч мені.
І коли він його мені повернув,
у мене спрацювала м'язова пам'ять.
" Гаразд".
Я пам'ятаю, що він отримав м'яч,
і ми з Фурньє побігли до нього. Він пішов ліворуч.
Цей кидок з-за спини не можна заблокувати. М'яч був низько,
і він пустив його у кошик.
Він був метра за два від лінії.
Отже, такий був момент.
Для мене це був неймовірний кидок. На вигляд це складно,
але я стільки разів це робив, що коли я його перекинув і пішов праворуч,
то знав, що влучу, якщо мене не заблокують.
Скажімо так, у мене не було вибору.
- Стеф Каррі щойно закинув м'яч. - Неймовірно!
У Стефа Каррі сьогодні гаряча рука. Нічого не поробиш.
Месники виграють цей олімпійський фінал.
Нас розіп'яв Стеф Каррі.
Ми відставали від американців на три очки, лише на три очки!
Он він танцює. Тепер можна й додому.
Він довго висів у повітрі. Коли м'яч увійшов у кошик,
я нарешті відчув стадіон.
- Це золотий кинджал! - Добраніч! Солодких снів!
Вісім триочкових у Каррі.
Добраніч.
Цей жест "добраніч" був доволі дурним. Я довго його тримав.
Клятий Стеф Каррі! Господи Ісусе!
Те, що це сталося на цьому стадіоні… У мене є крута фотка,
яку я повішу десь вдома. Там відчувається атмосфера стадіону,
і я у своєму світі, святкую цей момент.
Це круто. Звісно, я думав: "Дідько,
це був непростий кидок. Круто вийшло".
А потім я побачив Мело і його реакцію, коли він стрибнув на майданчик,
побачив усіх, як вони божеволіють, і тоді до мене дійшло,
наскільки це особливий момент.
Це як здійснення мрії,
така казкова історія,
що все саме так завершилося.
Так, визнаю, це було щось особливе.
Коли м'яч влучив,
реакція глядачів, нашої лави,
лави Франції - це був один із найвидатніших
моментів в історії баскетболу.
О боже!
Треба бути впевненим. Нема нічого гіршого, ніж якщо зробиш "добраніч",
а часу ще багато, і суперники відіграються.
Але є це відчуття, коли знаєш, що все закінчилося, дітям час спатки.
Для гравця це важко, але іноді просто треба поважати те,
як це було неймовірно.
Дев'яносто дев'ять і дев'яносто дев'ять сотих гравців у світі не влучили б.
Лише один міг це зробити. Він.
Леброн Джеймс, Стеф Каррі й Кевін Дюрант знову
зуміли вивезти команду на собі. Скільки в нас іще буде
шансів таке побачити?
Уперед до Букера! Знак оклику! Він поганий хлопчик!
Довів французів до такого, що вони ще не скоро забудуть.
На п'ятій олімпіаді поспіль Сполучені Штати Америки отримують золото!
Чудова гра. Хлопці, ви неймовірні. Чудова гра.
- Так, тренере. - Боже, як мені пощастило стати
частиною твого життя. Дідько, ти просто диво!
- О боже… - Дякую, тренере. Ви це в нас виплекали.
Ти найкраща людина, яку я зустрічав у житті, в усіх сенсах.
15-20 років тому Франція мала непогану збірну. Зараз від нас очікують,
що ми щоразу будемо на п'єдесталі.
Моє покоління, покоління Тоні - ми вже пішли.
Тепер черга покоління Вембі, і все це - ваше.
Пишайся, Вікторе. Ти сьогодні зробив усе можливе.
Це головне. Пишайся.
Ми пропустили якісь кидки, якісь команди сильніші за нас.
Головне - віддати все, щоб пишатися собою і командою.
Скажи їм.
Ми пройшли великий шлях.
Ми закінчили другими. Ми не зганьбили свою форму.
Це прикро, бо це
так звана "Команда мрії".
Це прикро, так.
Але ми тут, брате.
Дякую.
За все, що ти зробив.
Так. Пиво.
Ви тут квасили цілий день.
Цілий день тут пиячили.
Ні, ні, ми не пили, Кевіне.
Та вони вас боялися.
У їхнього тренера є пиво, точно.
Якщо знайдете Стіва Керра…
Для багатьох наших суперників Леброн, Стеф і Кевін були кумирами.
О, так!
Вони на 12-14 років старші за наших суперників. Ці хлопчики,
які виросли у Франції і в Сербії, дивилися на цих трьох гравців
і надихалися ними, а тепер мало нас не вибили.
І Сербія, і Франція.
Ти будеш у двадцять восьмому?
Так, тренером.
Стів не тренер. Я тренер.
А?
Я кажу, у двадцять восьмому буду тренером.
Ні, ти будеш тренером.
- Я буду тренувати цих гівнюків. - Ти будеш тренером у двадцять восьмому.
Ми точно виборемо золото.
Гарантовано.
Леді й джентльмени, церемонія нагородження в баскетболі
серед чоловіків.
Стефен Каррі.
Це прекрасний момент, щоб згадати свою кар'єру в баскетболі.
Усіх, хто тобі допоміг. Нема нічого кращого за це почуття гордощів
і досягнення. Грати у гру, яку любиш, на найвищому рівні.
- Гадаю, це була Команда мрії-два. - Леброн Джеймс!
Це не Майкл, Меджик і Ларрі.
- Кевін Дюрант! - Так, Кевіне!
Але це Леброн, Стеф і Кевін.
Нам одну на трьох.
Ситуація повністю змінилася. Є стільки чудових команд,
здатних нас перемогти.
І все одно в нас Команда мрії. І нам довелося битися зубами й кігтями,
щоб вирвати ці золоті медалі.
Я в цій штуковині як Фелпс!
Не одна, а дві!
Почалося з Меджика, Майкла і Ларрі, які правили світом, а закінчилося Стефом,
Леброном і Кевіном, які побороли цей світ.
Дайте мені шматочок медалі.
Хочеш подивитися?
Звісно. Я хочу понюхати.
Ось, понюхай.
Так! Краватка-метелик.
Я знав, що це буде найкраща гра. Я хотів брати в ній участь.
Я не міг це пропустити.
Ось що в мене є! Так, сер!
Коли ми звідси поїдемо, це буде братерство на все життя.
Коли ти чогось такого домагаєшся, то ніколи не забуваєш.
Ти так ним поливаєш, ніби знаєш, що робиш.
Так, Стефе!
Ну ж бо, Енте!
Хоча ти там іще не був.
Я ще вчуся. Я непокоюся за наших суперників
за пару років.
Так? В Ен-Бе-А чи…
Всюди.