Arato?
Taková nezodpovědnost.
Používáš sama nadpřirozenou schopnost?
Co je to za zbytečné hrdinství?
Ale…
Ještě že jsem dorazil včas.
No dovolte!
Jak se opovažujete vrazit bez pozvání do mého domu?
Madam Fuju, to je…
Velice se omlouvám za neohlášenou návštěvu.
Těší mě. Jsem Mijin bratranec,
Arata Usuba.
Usuba?
Vážím si toho, jak se staráte o Mijo.
Říkal jsem si, že bych se měl přijít představit.
Jsem vyjednavačem na Ministerstvu pro císařskou rodinu.
Občas pracuju s Kijokou.
Arato!
K čemu jsi chtěla použít tu schopnost?
No…
Když nic neuděláme, ten muž umře.
Musím mu pomoct.
Už jsem ti to řekl několikrát.
Když na to budeš sama, můžeš v nejhorším případě i umřít.
Ale…
Nesmíš se vrhat do nebezpečí bez záchranného lana,
jinak přivodíš smutek těm, kteří tě mají rádi.
Na to nikdy nezapomeň.
Nicméně,
souhlasím s tebou, že na jeho záchranu potřebujeme tvou schopnost.
Koto!
Ale
neumíš ještě využít svou schopnost naplno.
Jestli ji použiješ,
dovol mi aspoň stát ti po boku a dohlížet na tebe.
Arato.
Do toho.
Ano.
ŠŤASTNĚ VDANÁ
16. DÍL DÉMONI NOVÉHO SPOLEČENSTVÍ
Pomoc!
Tudy, rychle!
Jste z armády?
Ano. Co se stalo?
Ve zchátralém sídle se objevil démon. Napadl mé přátele.
V tom sídle?
Ano, pomozte nám, prosím! Jste voják, ne?
Musíme pryč, jinak nás sežere.
Ano.
Taky rychle utečte!
Čekal jsem tě, Kijoko Kudo.
Tvá skupina má na svědomí ty démony?
Na svědomí?
Jen jsme dali moc těm, co nemají nadpřirozené schopnosti.
Takže jste udělali z lidí démony?
Pouze odhalujeme hrůzu, kterou vy schopnostmi obdaření skrýváte,
prostřednictvím požehnání.
Požehnání?
Svět je prohnilý.
O nadpřirozených bytostech a schopnostech ví jenom pár vyvolených,
a proto by chtěli všechno ovládat.
Jak silní, tak slabí
se tomu musejí s naším požehnáním postavit.
Dost těch nesmyslů.
Všichni v této zemi si mají být skutečně rovni.
To se od tebe dalo čekat, Kijoko Kudo.
Nemáš zájem o skutečně spravedlivý svět?
Mám zájem ukončit tuto hloupou debatu.
Tobě se lehce odmítá,
když máš všechno: jak nadpřirozenou schopnost, tak autoritu.
Řeknu to ještě jednou.
Chci ukončit tuto hloupou debatu.
Jsi skutečně šlechetný
i děsivý.
Nezapomeň.
Jsme Nové společenství. Probouzíme nadpřirozené schopnosti.
Spatříš svět, jaký vytváří
náš vládce, Naoši Usui.
Tak tohle je ten démon.
Co tu děláš?
Jak vidíš, přišel jsem ti pomoct.
Zvládnu to sám.
To neříkej.
Nech si přece pomoct.
Vyřídím ty v kápích. Ty se postarej o démona.
Je konec.
Byla to hračka.
Ano.
To je…
Je v ní zlověstná energie.
Zřejmě použili nějakou kletbu.
Vypil ji a proměnil se v démona?
Koto.
Vezmu tě domů, neboj se.
Koto!
Co mám dělat?
Nesmím zapomenout, co mě učil Arata.
Proč…
Mijo!
Koto!
Musím to zvládnout.
Pomůžu mu.
Za každou cenu!
Pusťte ho!
Mijo!
Mijo.
Mijo!
Poznáváš mě, Mijo?
Ano.
Podařilo se nám vrátit, že?
Ano.
Koto? Koto!
Probouzí se.
Dokázala jste to!
Jak vám jen poděkuji?
Nemusíte mi děkovat.
Zachránila jsi ho. Buď na sebe hrdá.
Ano.
Povedlo se mi být někomu užitečná.
Jsem moc ráda.
Mijo!
Pane?
Mijo.
Pane!
Ještě že jsi v bezpečí.
Vy taky, pane.
A co tu děláš ty?
Požádal mě osobně princ Takaihito, abych přijel.
Prý se tu objevila nějaká podezřelá organizace.
Říkají si Nové společenství. S jedním z nich jsem dnes svedl boj.
Moc toho nevím, ale vypadá to,
že pomocí této krve umožní démonům převzít lidská těla.
Nové společenství?
Jejich vládcem je muž jménem Naoši Usui.
Chce vytvořit nový svět, kde budou mít všichni nadpřirozené schopnosti.
Co jste to řekl?
Arato?
Řekl jste Naoši Usui?
Ano.
To snad ne.
Tak o to tu jde.
Proto mě princ Takaihito…
Mluv, Usubo.
Naoši Usui
má stejnou krev rodiny Usuba jako my.
Je z naší rodinné větve.
Nečekal jsem, že tady uslyším jméno Usui.
Jestli je pravda, co říkáte, pak vládce Nového společenství je muž
z rodiny Usui, tedy větve rodiny Usuba,
který jednoho dne zmizel z povrchu zemského.
Samotný Naoši Usui.
Prosím?
Usui má schopnost rodiny Usuba.
Měl se stát snoubencem Mijiny matky, Sumi Saimori.
- Mé matky? - Ano.
Ale když se Sumi Usuba vdala do rodiny Saimori,
zpřetrhal svazky s rodinou Usuba a zmizel.
Zpřetrhal svazky?
Nechci na to ani pomyslet,
ale jestli je Naoši Usui zakladatelem a vládcem Nového společenství,
dalo by se říct, že jádro všeho zla
spočívá v rodině Usuba.
Buď jak buď,
oznámím dnešní incident princi Takaihitovi
a budu dál pátrat.
To udělej, prosím.
Dobrá. Vrátím se tam.
Týká se to rodiny Usuba.
Tím pádem i mě,
ale nevěděla jsem, co mu říct.
Pane.
Mijo, není ti zima?
Je mi dobře.
Ať není zima vám, pane.
O mě se nestrachuj.
Víc než zima mě bolí, jak se soužíš.
Vím, že máš trápení
kvůli tomu incidentu i kvůli mé matce.
A taky vím, jak se snažíš.
Ale je pravda, že některé věci nezměníš přes noc.
Mijo.
Vezmu si na starost, co nedokážeš.
To ostatní obstaráš ty.
Na co ti síly nestačí, to udělám já.
Takhle bych rád, aby náš společný život vypadal.
Když si budeme pomáhat,
dokážeme jako manželé cokoli, nemyslíš?
Pane,
dávám vám to, co potřebujete?
Už dávno bez tebe nedokážu žít.
Copak to nevidíš?
Můj nastávající se na mě ve svitu měsíce usmíval
a bylo to tak krásné, že jsem ani nemrkala.
Na ten moment, který trval snad věčnost,
budu až do smrti s láskou vzpomínat.
Ty rty!
Ty jeho rty…
Nemohla jsem potom usnout.
Jak se mu teď podívám do očí?
To jsou ty šaty, co mi vybrala Hazuki.
Vzala jsem je s sebou, ale ještě jsem si je neoblékla.
To jsem já, Nae. Můžu dál?
Ano, pojďte dál, prosím.
Paní Fuju!
Takže se vracíš do císařského města?
Konečně mi skončí trápení.
Je mi líto, že jsem vám ho způsobila.
To máš pravdu. Doufám, že už se tu neukážeš.
Madam.
To jsou tvé šaty?
Ano, jsou.
Aha.
Na to, že jsou tvé, nejsou špatné.
Snad nechceš odjet, aniž bys je vůbec oblékla?
Ale vždyť… to…
Přestaneš konečně koktat?
Nezadrhávej se.
Prostě mi odpověz.
Omlouvám se.
A neomlouvej se pořád. Kolikrát ti to mám říkat?
Dělej, zvedni hlavu.
Nehodlám tě litovat za tvou minulost.
Nebudu poslouchat tvé otravné omluvy.
Nečekej ode mě ani žádné uznání.
Ano.
Než odjedeš, přišla jsem ti říct jedinou věc.
Jsi ošklivá, neslušná,
hloupá a nevzdělaná dívka, která postrádá jakoukoli důstojnost.
Ale prokázala jsi odvahu, když ses postavila za Kijoku.
Možná to postačí, abych tě vzala na milost.
Jak říkám, jen možná.
Zkrátka ti chci říct,
že jako Kijokova snoubenka nevystupuješ úplně špatně.
Nastav ruce.
Proč nic neděláš?
Řekla jsem nastav ruce.
Ano.
Co je to?
Nevidíš?
Je to moje stará mašle.
Už ji nenosím, chtěla jsem ji vyhodit.
Pro tebe je ještě dobrá, ne?
To je…
Říkám, že je na vyhození.
Ale jestli si ji chceš nechat, je tvoje.
Myslím, že madam vám právě věnovala dárek, slečno.
Buďte tak laskavá a přijměte ho.
Jistě.
Nae, kde vězíš?
Už jdu, madam.
Zachovala jste se tehdy nesmírně statečně.
Myslím, že i madam si to uvědomila.
Omluvte mě, prosím.
Kijoko.
Musíš ji přesvědčit,
aby při příští návštěvě nebyla tak ostýchavá.
Host rodiny Kudo
musí mít více sebevědomí.
Dobře.
Děkujeme za vaše pohostinství.
Mijo, dej prosím pozor na Kijoku.
Ano.
Nikdo ani hnout! Odhoďte zbraně…
Cože?
Není tu živá duše.
Stihli utéct?
Buďte ve střehu.
Členové Nového společenství tu ještě mohou být.
To snad ne.
Pojedu na základnu.
Co ty?
Odvezu Mijo domů.
Pak předám zprávu princi Takaihitovi.
Mijo, drž se u mě.
Pane?
Rád vás všechny poznávám.
Hlavu rodiny Kudo,
dědice rodu Usuba
i tebe,
má drahá dcero.
Překlad titulků: Marie Pavlů