Je mi potěšením poznat vás, hlavu rodu Kudoů,
následující hlavu rodu Usubů.
A také mou drahou dceru.
Ale zní to příliš dramaticky, nemyslíte?
Jste Naoši Usui, co?
Ano.
Mijo, drž se dál.
Jejda, takové násilí, i když jsem vás dnes přišel jen pozdravit,
mladý pane.
Opravdu si myslíte, že utečete?
Zmizel?
Nepolevujte v ostražitosti.
Mijo,
má milá dcerko.
Rozhodně si pro tebe zase přijdu.
Mijo!
Dcerko?
ŠŤASTNĚ VDANÁ
CO PODZIMNÍ VÁNEK PŘIVÁL
Právě včera první jednotka pod vedením Jošity Gody nalezla základnu
obdařeného společenství a vešla dovnitř.
Padli však do nastražené pasti. Godovi bude trvat nejméně dva měsíce,
než se uzdraví.
Abychom pokryli ztráty, přidá se k nám důstojnice z
druhé jednotky starého města.
Džinnouči.
Ano!
Kaoruko Džinnouči. Mnozí z vás ji už jistě znají.
Dříve zde byla přidělena a ví, jak to tady chodí.
Budu se snažit ze všech sil, abych Godoa zastoupila!
Těším se na spolupráci!
Pokračujeme s tím, na co jsem se vás ptal.
Ano, podíval jsem se na toho muže, se kterým jste bojoval, kapitáne.
Celou zprávu najdete před sebou.
Je z rodiny Houdžou?
Císařské ministerstvo dohlíží na všechny s nadpřirozenými schopnostmi.
Proklouznul pod dohledem ministerstva a vytvořil obdařené společenství?
Je to vůbec možné?
Potvrdil jsem si to na oddělení. Při sledování nedošlo k nedbalostem.
Ovšem je to už hodně dávno, co ztratili jeho stopu.
Navíc to nikdy nikomu nepřipadalo podezřelé.
Co tím myslíte?
Je rozumné předpokládat, že s tím má něco společného
schopnost Usuie.
Umí zasahovat do lidských mozků a psychiky.
A tak bude mít podobnou schopnost jako členové rodu Usubů.
Do tohoto domu jdu poprvé. Můžeme.
Promiňte.
Od této chvíle se budou naší schůze účastnit členové rodu Usubů s
-nadpřirozenými schopnostmi. -Jsou z Usuby?
Je bezpečné je sem pozvat?
Co když si budou hrát s naší psychikou?
Co víte o nadpřirozené schopnosti Usuie, Arato Usubo?
Dokonce i v naší rodině je jeho schopnost extrémně silná.
Zrak, sluch, chuť, čich, hmat.
Dokáže ovládat vše,
co našich pět smyslů vnímá a náš mozek zpracovává jako informaci.
Kdyby chtěl, mohl by se sem vplížit, aniž by si ho někdo všiml.
Znamená to, že může někoho otrávit, aniž by si toho někdo všiml,
nebo promítnout iluze tím, že někomu ovládne zrak?
To je děsivé.
Není to tak, že by tuto sílu mohl používat
bezpodmínečně.
Jelikož je to mocná schopnost, tak si vybírá na jeho těle krutou daň.
Můžeme očekávat, že rozsah a počet použití bude omezen.
I když vezmeme v úvahu tato omezení,
souboj s Usuim a s obdařeným společenstvím bude neuvěřitelně krutý.
Když jsem bojoval s Houdžouem,
tvrdil, že vytvoří nový svět, kde budou mít nadpřirozené
schopnosti úplně všichni.
Vloží do něčího těla část nadpřirozené bytosti,
aby proměnil obyčejného člověka v uživatele schopností.
Kdo by tušil, že existuje taková technika.
Je to součást jejich plánu, jak realizovat své ambice.
Věřím, že Usui chce Mijo Saimori, která je teď tady s námi.
Schopnost vidět sny je velmi mocná a dala by se popsat jako konečný dar rodu Usubů.
Usui její nadpřirozenou schopnost chce.
Požádal jsem ji, aby přišla do kasáren a počínaje
zítřkem ji budeme chránit.
Už s tím souhlasila.
Velice děkuji za ochranu.
A pokud jde o její osobní stráž. Džinnouči.
Ano.
Chci, abyste to byla vy.
Budu tedy vaše osobní stráž. Jsem Kaoruko Džinnouči.
Jsem Mijo Saimoriová. Moc mě těší.
Když se něco stane,
budete stát proti Usuiovi a členům schopností obdařeného společenství.
Spoléhám se na vás.
Ano! Budu se snažit, pane!
Je to úžasná osoba.
Ukážu vám kasárna.
Tohle je naše recepce. Zde přijímáme všechny naše hosty.
Tohle je administrativní kancelář a ty dveře tady jsou pánské záchody.
Přímo vedle jsou pánské šatny.
Vážně? Počkat a kde jsou dámské?
Na dámskou toaletu musíte jít bohužel do jiné budovy.
Co?
Protože to je jediná dámská toaleta v celém areálu.
Navíc je pro návštěvnice, takže se nedá snadno použít.
Je to vážně nepohodlné!
Jsme si věkem docela blízko, že?
Je mi dvacet let.
Aha! Cože, opravdu?
Máme toho společného jistě víc.
I přes svůj věk jsme stále svobodné a máme schopnosti.
Jinými slovy se chci tedy zeptat…
Budete moje kamarádka?
Co? Tak kamarádka?
Ano, budeme spolupracovat zřejmě dlouho,
tak by bylo lepší, kdybychom se kamarádily.
A navíc tady moc kamarádek nemám.
Tak to berte tak, že mi děláte laskavost!
Moc ráda! Pokud tedy chceš.
Děkuji!
Prosím, říkej mi Kaoruko.
Džinnouči zní moc přísně a dramaticky.
Dobře.
Můžu ti říkat Mijo?
Ano!
Dále ti ukážu naši krásnou kuchyňku.
Viděla jsi to?
Ano, samozřejmě, že viděla.
Armáda je přece jen plná mužů.
Je plno věcí, kterým lidé nevěnují pozornost.
Je to takhle už od doby, co jsem sem přišla, takže…
už to tak bude asi hodně dlouho.
Víc ti ukázat nemohu, tak půjdeme dál.
Ano.
Dále tu máme kantýnu.
Voní to tu hezky.
Vaří tady opravdu skvěle!
Oběd ve starém městě nebyl vůbec špatný,
ale s místním jídlem se nedá srovnávat.
Ale porce jsou až moc velké.
Malý moment. Je možné,
že by můj pán raději jedl
tady než oběd ode mě?
Co? Jsou tady ještě nějaké další důstojnice kromě tebe, Kaoruko?
Ne, jsem jediná.
Normálně do armády ženy vstoupit nemohou.
Ale uživatelé schopností jsou vzácní, takže jsem byla vybrána
díky své schopnosti.
Ohromné!
A tohle je poslední místo, které ti ukážu!
Dódžó!
Mám to tady ze všeho nejradši,
proto jsem si ho nechala nakonec.
Máš to tady ráda?
Ano. Má rodina jedno dódžó vede.
Takže jsem v něm trávila hodně času už od mala.
Proto si tady dokážu nejvíc odpočinout.
Džinnouči.
Tak jste přišla.
Zdravím vás, veliteli jednotky Mukadejamo.
Zdravím vás, snoubenko kapitána. Promiňte, že jsem vás nepozdravil.
Dobré odpoledne. Jsem Mijo Saimoriová.
Moc mě těší. Jsem velitel Mukadejama.
Děkuji, že jste se k nám předtím
také přidala na schůzi.
To nic.
Co vás přivádí zrovna sem?
Kaoruko mi ukazovala celá kasárna. Až jsme došly k vám.
Aha, už rozumím.
Džinnouči, co si takhle po dlouhé době zazápasit?
Ale já jsem momentálně ve službě.
Je tu nováček, kterému chci dát pořádnou lekci.
Dohlédnu na snoubenku, nebojte se.
Ale…
Ale to je v pořádku.
Dobrá! Tak když naléháte.
Ale jen jeden souboj.
-Hodně štěstí. -Hodně štěstí.
Tanako, tohle přece musíš vyhrát!
Prohrát se ženou by byla šílená ostuda!
Drahá slečno, kdo si myslíte, že vyhraje?
Co? No…
Myslím, že Kaoruko.
Zřejmě ano.
Její schopnosti jsou na vyšší úrovni než jeho.
Síla její schopnosti je úžasná.
Byla by na vyšším postu, kdyby nebyla žena.
Plýtvání talentem.
Víte, vojenská práce je především
o fyzické síle.
Takže nezáleží, co dělají, ženy jsou vždy překážka.
A tohle se bohužel týká i vás.
Co?
Je nepříjemné, když nám tady po kasárnách pobíhá žena.
Tohle si myslí víc než jen pár důstojníků.
Navíc ještě patříte do rodiny Usubů.
Takže uživatelka schopností, která je nepřítelem uživatelů schopností.
Nepřítel?
Cítila jsem to celou dobu.
Já ani Kaoruko tady vůbec nejsme vítané. Pro ni je to ještě horší.
Co?
Navzdory tomu je Kaoruko tak silná!
Děkuji za zápas.
Kaoruko…
Copak nevíš, že bys měla nechat chlapa vyhrát?
Raději toho nech nebo zmlátí nakonec i tebe!
Ticho tady bude! Zpátky k tréninku!
Nezlomí ji to, co si o ní myslí ostatní nebo
jak ošklivé věci ji řeknou.
Zajímalo by mě, jestli nastane den,
kdy budu takhle moci
vedle svého pána stát.
ŠŤASTNĚ VDANÁ
Jde o Naošiho Usuie?
Ano, právě teď jsem armádě poslal nějaké dokumenty o jeho schopnosti.
Ale při vyšetřování mě napadla jedna myšlenka.
Od chvíle, co mi Jeho Výsost Takaihito nařídil
změnit způsob rodiny Usubů,
jsem pracoval na lepší budoucnosti naší rodiny.
Ale došlo mi, že o naší rodině vlastně vůbec nic nevím.
Kdo to je? Pověz mi o tom, dědečku?
Nikdy by mě nenapadlo, že jeho jméno znovu uslyším takhle.
Zřejmě ses s ním nikdy nesetkal.
V době, kdy jsi začal vnímat své okolí, už byl Naoši Usui dávno z rodiny pryč.
Naoši byl násilnické a neovladatelné dítě.
Už když byl dítě, tak byla jeho nadpřirozená
schopnost ohromující.
Nikomu nevěřil ani nikoho neposlouchal.
Proto se kolem něj našlapovalo po špičkách.
Ani já jsem s ním nedokázal pořádně mluvit.
Za těchto okolností se dokázal otevřít jen jedné osobě, mé dceři Sumi.
Tak Sumi?
Ano, měl moji Sumi velice rád.
Byl jako její ochránce, neopouštěl ji.
Sumi by nám o něm jistě řekla víc. Bohužel už to není možné.
Pak mě vzala do velkého dódža a na cvičiště.
Také jsme byly ve vaší kantýně.
Aha.
Také jsem od ní slyšela, že jídlo v kantýně je moc dobré.
Nebude tedy lepší, když už vám nebudu chystat oběd?
Pročpak?
No, protože…
Já bych…
řekla, že jídlo v kantýně je vždy čerstvé.
O co jde?
No, a porce jsou velké, tak jsem si říkala,
že by vám tam možná chutnalo víc.
To ani náhodou.
Co? Vážně ani náhodou?
Ani náhodou.
Mijo, jím obědy od tebe, protože mi velmi chutnaji.
Ale klidně už nevař. Pokud tě příprava těch
obědů příliš obtěžuje.
Ale pokud by to šlo, budu rád, když nepřestaneš.
A, ano! Budu ho moc ráda připravovat i dál!
Skvělé.
Poslední dobou se dost ochladilo. Není ti zima?
Kdepak, není.
Podívejte se, můj pane. Měsíc je nádherný.
Jo.
Obdařené společenství?
Ano, nikdy nevíme, kdy bude tento dům v ohrožení.
Kdyby se něco stalo, mohl bys, prosím, dohlédnout na Mijo?
Nenapadlo by mě, že přijde den, kdy mě o něco takového požádáš.
Neměl jsem?
Ne. Jen mi dochází, že Mijo opravdu miluješ, synu!
Pokud je to láska, pak je to docela problém.
No tak, Naoši! Slyšela jsem, že ses zase porval!
Začal to ten druhý. A byla to naprosto odůvodněná sebeobrana.
Myslíš přehnaná sebeobrana. Dostal jsi ho do nemocnice.
Naoši Usui?
Příště budu trochu opatrnější.
Cože?
Mám pocit, že jsem se taky zranil. Nedokážu se vůbec postavit.
Podej mi ruku.
Jsi takový lhář.
Proč jsem ten sen viděla?
Moje nezralost mě štve.
Arata mi řekl,
že mohu vidět budoucnost prostřednictvím snů nebo že mohu zasahovat do
něčí psychiky.
Ale stále své síle vůbec nerozumím.
I když se mi zdálo o Naošim Usuiovi,
tak právě teď svému pánovi nepomůžu.
Ale i tak chci být nějak nápomocná. Budu užitečná!
Začnu uklízením.
Ale kde bych měla vůbec začít?
Vážně, kde bychom měly začít?
Promiň, že jsem tě do toho zatáhla, Kaoruko.
I když jsem chráněná, ráda bych byla užitečná.
Necítím se ani trochu dobře, když nic nedělám.
Bez obav.
Dostali jsme od kapitána svolení
a taky jsem tu chtěla uklidit už dávno!
Pustíme se do toho spolu!
Ano!
Tak bylo rozhodnuto, že Mijo půjde na ústředí,
kde bude dokonale chráněná.
Aha.
Pokud šla Mijo do kasáren, moc rád bych byl její osobní strážce.
V tom případě by ses měl rychle uzdravit.
Nebylo by milé, kdybych musel pomáhat i já.
Nic s tím neudělám.
Padnout do té léčky byla chyba,
ale jsem praktický zdráv.
Nepožádám o tvou pomoc, i kdybys mě prosil.
Auvajs!
Přestaň! Zacházej se mnou opatrněji!
Myslel jsem, že jsi prakticky zdráv.
To si piš, že jo!
Okamžitě opustím nemocnici a budu osobní strážce Mijo!
No, pokud jde o tohle.
Bohužel už to není třeba.
Už ji přidělili jako osobní stráž ženu.
Ženu?
Důstojnici ze starého města.
Pokud si dobře vzpomínám, jmenuje se Kaoruko Džinnouči.
Au.
Řekl jsi Džinnouči?
-Copak se děje? -No…
Ona je…