Viděli jste, jak Džinnouči uklízí v kuchyňce?
Jo.
Byla by milá, kdyby se nepletla do mužských věcí.
To si nemyslím.
Podle mě je namyšlená.
Však ti dala co proto.
Ale tím se netrap.
Jo, je to otrava, ale jen zabíjí čas, než se vdá.
To je fakt.
Promiňte.
Mohla bych vám něco říct?
Ve vaší jednotce přece rozhoduje, jak je kdo schopný.
Může v ní sloužit i žena, když na to má.
Nebo se pletu?
Když takto znevažujete něčí schopnosti,
můžete přijít o nadané spolubojovníky, ne?
V každém boji nasazujeme životy.
Nebudu poslouchat někoho, kdo o tom nic neví.
Ale no tak!
Ženy nemají výdrž ani fyzickou sílu.
Myslíte, že umějí bojovat jako my?
Ženy mají vědět, kde je jejich místo, a tam zůstat.
Když tak tvrdošíjně odmítáte Kaoruko uznat,
proč ji neporazíte v boji?
Co jste to řekla?
Kaoruko.
Pane Tanako, jestli jste chtěl salutovat, máte mít otevřenou dlaň.
Pusťte mě!
Počkej!
Není ti něco? Nezranil tě?
Ne, nic mi není.
Tak to se mi ulevilo.
To je ale zuřivec.
Je mi to líto.
Všichni nejsou takoví.
Ano.
Ach jo, je to otrava.
Ten kamenný dřez vyčistíme později.
Pojď se mnou, prosím.
Jé, knedlíčky na páře!
Je trochu brzy, ale dáme si pauzu.
Uvařím čaj.
Jen si dej.
Jsou výborné! Kde jsi je koupila?
Pardon.
Uvařila jsem je.
Cože?
No ne, ty umíš vážně všechno.
To není pravda.
Ale jsem ráda, že ti chutnají.
Na základně sladkosti nebývají.
Stydím se, že se nerozdělím s ostatními.
Je to tajný čajový dýchánek jen pro nás dvě.
Nekoukej tak na mě.
Mijo, ty jsi roztomilá.
Díky.
Hlavně ať jí to
trochu zvedne náladu…
ŠŤASTNĚ VDANÁ
18. DÍL HLUBOKO V SRDCI
No teda,
jestli to není Kijoka.
Tebe bych tu nečekal. Není ti dobře?
Přestaň s těmi vtípky.
Jak vidíš, jdeme navštívit mého podřízeného.
Jo tak.
Takže tohle bude tvá slavná snoubenka.
Ráda vás poznávám.
Jsem Mijo Saimori.
Já jsem Džakudži Unan.
Pracuju tady jako lékař.
Těší mě.
Slečno Mijo, vidím, že i v zimě pracujete,
ale dejte na sebe pozor.
Dobře.
Doktore Unane.
Kde jste?
Chce vás vidět ministr.
Ach jo. Jeden otravný pacient.
Nevypadá na to, ale je to můj příbuzný z matčiny strany
a věhlasný léčitel.
Má neobyčejné schopnosti,
ale bohužel poněkud zvláštní vzhled.
Ta popraskaná kůže je…
JOŠITO GODO
Dále.
Veliteli!
Přišel jste mě navštívit?
I s Mijo!
Dnes jsi nějaký oblíbený, Godo.
Co to povídáš? Vždycky jsem oblíbený.
Nech toho.
Vážil jsem za tebou dlouhou cestu.
Pane Godo, jak je vám?
Spadl jsem do pasti Nového společenství rovnou po hlavě.
Byla to hloupost. Stydím se.
Ale počkejte a uvidíte.
Až se vrátím do práce, dám jim co proto.
Hlavně odpočívej a nevyhrožuj.
Buď zticha, jo?
Veliteli?
Pane?
Musím ještě něco probrat s doktorem Unanem.
Hned se vrátím.
Co to mělo znamenat?
Asi na něj padla zodpovědnost.
Cože?
Myslím, že si na něco vzpomněl.
Na něco vzpomněl?
Velitel má takový zážitek s mým otcem.
Můj otec býval velitelem Jednotky proti nadpřirozeným bytostem.
Jeho nadřízeným byl otec velitele, pan Tadakijo.
Zřejmě i proto vkládal můj otec do Kijoky velké naděje.
Velice brzy rozpoznal, že má nadpřirozené schopnosti.
A když Kijoka dospěl,
otec ho lákal, aby vstoupil do jednotky.
Lidé obdaření mocí
mají zodpovědnost za to, aby ji využili pro dobro společnosti.
Věřím tomu.
Kijoko.
Bojuj s námi.
O žádnou moc jsem nikdy nestál.
Můj otec o své schopnosti postupně přicházel.
Kdyby měl komu svou práci předat,
možná by odešel do důchodu.
Brzy nato
ale padl v boji.
Lidé obdaření mocí…
mají zodpovědnost…
Když mě tu uviděl,
nejspíš si na to vzpomněl.
- Omlouvám se. - Proč?
Asi jsem to neměla slyšet.
Ale ano!
Jste jeho snoubenka. Měla byste toho vědět mnohem víc!
Myslíte?
Jistě.
I velitel určitě ocení, když se ho zeptáte sama.
Zeptat se ho…
A hlavně vám měl už dávno říct, jak to bylo s Džinnouči.
S Kaoruko?
Ne! Co jsem to…
Teď už to nezamluvíš.
Jestli ti to dělá starosti, tak jí řekni pravdu.
Tacuiši!
Kaoruko Džinnouči
se měla stát snoubenkou pana Kudoa.
Cože?
Je to pravda.
Ale neboj se.
Nikdy bych nestála proti tobě.
Ne poté, co jsme se poznaly.
Kaoruko se měla stát snoubenkou…
Kaoruko Džinnouči
se měla stát snoubenkou pana Kudoa.
Opravdu?
Ale
prý se od toho velmi rychle upustilo.
I tak vám o tom měl říct.
Bývalá snoubenka.
To znamená, že…
Promiň.
Je mi to trapné,
ale když jsem viděl, v jakém je Godo stavu, otřáslo to mnou.
Nechtěl jsem, ať mě tak vidíš.
Zmínil se Godo o něčem?
Ano, něco mi řekl.
Tento meč patřil jeho otci.
Lidé obdaření mocí
mají zodpovědnost ji využívat.
Tehdy,
ze vzdoru ke své rodině, jsem ta slova nechtěl chápat.
A kvůli tomu jsem přišel o někoho blízkého.
Pane…
Neumím mluvit o sobě.
Zřejmě jsem ti zbytečně přidělal starosti.
Chtěla bych…
Chtěla bych o vás vědět více.
Vadilo by vám, kdybych věděla víc o vaší minulosti?
Ne, není nic, co bys neměla vědět.
Slečna Kaoruko…
prý byla vaší snoubenkou.
Byli jste zamilovaní?
Jak tě to napadlo?
Kaoruko je moc milá a je i hezká…
A…
Řeknu to jasně.
Jsi jediná, kterou jsem si kdy chtěl vzít.
Džinnouči vždy byla a bude jen moje nadaná podřízená.
Nic víc pro mě neznamená.
Aha…
Věř mi.
Ano.
Nechtěl jsem ti způsobit starosti.
Byla chyba, že jsem ti to neřekl.
Budu se ti více svěřovat,
aby ses nemusela trápit.
Děkuji vám.
Byl to…
Kaoruko, dobré ráno.
Mijo.
Jdu právě včas.
Včera jsme navštívili pana Goda
a pak jsme koupili knedlíčky dango.
Máš chuť?
Uvařím čaj.
Je mi líto.
Nemůžu s tebou jíst.
Cože?
Nemám na to právo.
Jaké právo?
Včera jsem taky byla navštívit pana Goda.
Zrovna jsem stála za dveřmi,
když ti říkal o tom, že jsem měla být velitelovou snoubenkou.
Aha.
Měla jsi přijít za námi.
To jsem nedokázala.
To protože
se mi moc líbil.
Myslím velitel.
Nikdy jsem mu neřekla, co cítím.
Byla to neopětovaná láska.
Když mi řekli, ať se vrátím do císařského města,
nechtělo se mi.
Velí mi muž, kterého jsem milovala, a vojáci mě neuznávají.
Ale pak
jsem poznala tebe.
Nejdříve jsem měla smíšené pocity.
Ale když jsem tě lépe poznala,
oblíbila jsem si tě.
Dostala jsem pocit, že díky tomu, jak jsi ke mně milá,
dokážu dokonce překonat pomluvy od ostatních v jednotce.
Ale pořád mám
někde hluboko v sobě
city k veliteli, kterých se nemůžu zbavit.
A právě proto
nemám právo přijmout tvé milé chování a být ti přítelkyní.
Mrzí mě, že jsem ti to tajila.
Zvedni hlavu, prosím.
Nechtěla bych,
aby ses zřekla přátelství se mnou kvůli mému nastávajícímu.
Ale…
A…
A ještě víc by mě trápilo, že jsem přišla právě o tvoje přátelství.
Nikdy nepřipustím, že láska je víc než přátelství.
Jsi první kamarádka, jakou jsem kdy měla.
Tvého přátelství si vážím.
A opravdu se chceš přátelit zrovna se mnou?
Jsem si tím jistá, Kaoruko.
Mijo.
Budeme si odteď všechno říkat.
Moc ráda si vyslechnu všechny tvé problémy a to, co tě tíží.
Mikado?
Co se děje?
Co se stalo se strážemi?
To je Usuiova práce.
Cože?
Veličenstvo?
Araba Usuba jim je v patách.
Jedu tam.
Přidám se.
Ne, vy zůstaňte a hlídejte základnu.
Jak jste slyšeli,
budu muset odjet. Dávejte na sebe pozor.
Ano.
I vy buďte opatrný.
Džinnouči, dohlédněte na Mijo.
Ano, pane!
Veliteli, proč zrovna tady?
Kolem základny je mocná bariéra, ale nechci ponechat nic náhodě.
Tady v dódžó je nejbezpečněji.
Vidíme na všechny strany.
Nedělejte žádné zbrklé kroky…
Hlavně klid.
Zůstaňte na místech.
No vida, tak vás tu mám všechny.
Tak vřelé přivítání jsem ani nečekal.
Překlad titulků: Marie Pavlů