Konferencia?
Igen. Ma reggel több miniszter érkezett a palotába.
A vének elkéstek, és most akarnak figyelmeztetni minket.
Világos, hogy így akarják akadályozni
Takaihito herceget és minket.
Azonban, ha az Áldottak már beszivárogtak
a belső kormányzati körbe, akkor előnyükre tudják fordítani
ezt a konferenciát.
Takaihito herceg is láthatóan óvatos. Ha kérdezősködni próbál…
Igen.
E pillanatban biztosan éberen figyel
Takaihito herceg sólyomszeme.
Én, Takakura, udvari miniszter, megtalálom az árulót.
Az nem lesz könnyű feladat.
A miniszterek közül sokan nem örülnek annak,
hogy én foglaltam el őfelsége helyét a trónon.
Ellenségesek velem szemben, ez alapján nehéz meghatározni.
Ennek ellenére Usui biztosan itt lesz.
Ravasz módon beférkőzik ide.
Igen, de ez a pillanat még nem jött el.
Biztosan tehetünk még valamit.
Te vagy a palotában az egyetlen, Takakura, akire mindig számíthatok.
Nyugodtan bízza rám.
VAN REMÉNY A BOLDOGSÁGRA
VACSORA ÉS HÓ
Más szóval, habár őfelségét elrabolták, kétségeim vannak azt illetően,
hogy közembereket engednek a megszentelt palota területére, sőt menedéket adnak itt
az ellenség célpontjainak.
Számítottam rá. Az Udvari Hivatal minisztere Takaihito ellenes. Világos a
herceggel szembeni ellenállása.
Azok, akiket itt bújtatnak, közemberek. De nem különleges képességű,
előkelő családok sarjai?
Nem megnyugtató a jelenlétük?
Az oktatási miniszter. Hízeleg,
hogy a költségvetésből
ne a katonáknak jusson.
Azt mondta, Usuba? Még soha nem láttam a különleges képességét.
A postaminiszter. Feltehetően a mi oldalunkon áll. De a viselkedése épp
Nem érdekel a képessége. Ha egy titokzatos és kiszámíthatatlan szervezet,
megnyitja az utat az ellenség előtt.
Mint az Áldottak, megingatja az országot, az kihat a hadseregre és az átlagemberekre
-is. -A hadügyminiszter. Nem
támogatja a különleges képességűeket.
A tengeri erők minisztere. Rossz viszonyban van a hadügyminiszterrel,
a figyelmét eltereli az állandó hatalmi harc. Ezért nem látja meg a valóságot.
Mindenesetre a különleges képességek elavult dolgok.
Manapság a legmodernebb fegyverek állnak rendelkezésre.
És az Áldottak nem jelenthetnek kihívást a katonáink számára.
Nagy szavak attól, aki most követett el egy nagy hibát,
és hagyta, hogy elrabolják őfelségét.
A császári palota védelme a hadsereg hatáskörébe tartozik.
Ez nem az ő felelősségük?
Na most elismerte! A haditengerészet döntött úgy,
hogy megtartja azt az ostoba hajóparádét, nagyobb létszámú őrséget kért.
A palotában ezért volt kevesebb katona.
Tessék?
Ezzel éppen az Áldottaknak kedvezünk.
Takakura miniszter!
Nem kíván hozzászólni?
Fiatalon szerzett magas rangot az Udvari Hivatalnál, és őfelsége megkedvelte.
Nagyon szívesen meghallgatnám a véleményét.
Ostobaságokat beszél.
Na! Na, uraim! Azt hiszem, Takakurának teljesen igaza van.
Mindenesetre az Áldottak még ismeretlen szervezet.
Nem ez a legjobb alkalom, hogy mind összefogjunk
a herceg vezetésével?
-Ha azt mondaná, hogy… -Ezt hogy képzeli?
Világos számomra az ellenvéleményük.
Elnézést kérek, hogy a hozzájárulásuk nélkül
kezdtem meg az intézkedéseket.
Ámde nem olyan egyszerű jobbá tenni a jövőt,
ehhez nem elég pusztán feltárni a tényeket.
Tudom, hogy vannak fenntartásaik.
Ami ezt az ügyet illeti, megerősítjük a védelmet
a c sászári palotában.
E pillanatban ez a legjobb döntés.
Egy helyre irányítjuk a védelmet.
Miyo vagyok. Kérettél engem?
Igen. Gyere be!
Ó, hát itt van! A ma este főszereplője.
Gyere beljebb! Gyere, ülj le!
Igen.
Tehát, azért hívattam ide mindenkit ma este, mert figyelembe véve,
hogy mind egy fedél alatt élünk majd, úgy gondoltam, jó lenne,
ha mi lányok beszélgetnénk, és jól éreznénk magunkat.
Úgy nevezem, a hölgyek estéje.
Hölgyek estéje?
Beszélgessetek kedvetekre!
Ha úgy érzitek, bátran szólítsatok Takakónak ma este.
Isten hozta, Takako-szan! Remélem, jól érzi magát köztünk.
Ó, és van még egy vendégünk ma.
Még egy vendég?
Jó estét, Miyo!
Kaoruko!
Ő most a régi fővárosban van.
Ma egy különleges technika segítségével lehet itt velünk.
Várj! Te máris iszol?
Igen! Jinnouchi Kaoruko vagyok, és máris iszom.
Ó! De hát mi még nem is töltöttünk magunknak.
Akkor talán mi is lássunk hozzá!
Kiyoka határozottan kérte, ne hagyjuk,
hogy becses menyasszonyát megszédítse az ital, ezért Miyo,
neked alkohol helyett ezt töltöm.
Tehát ezzel elkezdődik a hölgyek estéje!
Igyunk!
-Igyunk! -Igyunk!
És tudod, abban az időben Kiyoka még sokkal
alacsonyabb volt, mint én.
A sógornőm összejövetelt szervezett azért, hogy feloldódjak egy kicsit.
Szerencsés vagyok, hogy ilyen körülmények között élhetek.
Épp, amikor a legjobb a hangulat, Takakót elnyomja az álom.
Végül is elég sokat ittatok.
Jól van. Azt hiszem, most én is lepihenek.
Jó éjszakát, Miyo!
Ó, igaz is!
Szeretnék kérdezni valamit Kaorukótól.
-Hm? -Kaoruko, hogy álltok most Godóval?
Nahát, hogy te miket kérdezel.
Azt kérdeztem, hogy mi a véleményed
Godóról mint férfiról.
Semmit. Semmit sem gondolok róla.
Ő egy feljebbvalóm, akit nagyon tisztelek.
Mi? Igaz van benne egy kis könnyelműség,
de nagyon jóképű és az egyik legsikeresebb az egységben. Ezért arra gondoltam,
hogy ti jól kijönnétek egymással.
Nem arról van szó, hogy mit gondolok róla.
Nem arról?
Én most jól vagyok, szerelem nélkül is.
Miért?
Szerintem a szerelem olyan, mint az alkohol.
Nagyon jó, amikor megszédít, de az ember könnyen elveszítheti a talajt.
És van még valami. A szerelem által megláthatom
a saját gyengeségemet.
A szerelem ijesztő.
Ijesztő? Ha?
Azt hiszem, én értem, hogy mire gondol Kaoruko.
Igen, Miyo?
Sajnálom! Sajnálom, én nagyon félek.
A szerelem és az az érzés, hogy kötődsz valakihez,
biztos meg tudja változtatni az embert.
Én vagyok az idősebb, nekem kell tanítani.
Azt tudjátok, hogy elváltam, ugye?
Én úgy tudom, hogy a volt férjed Okaito tábornok.
Túl vagyok rajta, de akkoriban nagyon megbántam.
Végül is nagyon szerettük egymást.
Úgy tudtam, hogy egy nagy vita után váltatok el.
Igen. Azzal törődtünk, mit gondolnak mások rólunk.
Mindez ma már nagyon jelentéktelennek tűnik.
Az apróságokra figyeltem, ahelyett, hogy kimondtam volna azt,
hogy ő fontos nekem. Egyszerű lett volna, de már nem volt visszaút.
Milyen butaság!
A lényeg az, hogy ha valaki közel áll hozzád,
akkor fontos, hogy kimondd, hogy szereted, és erős köteléket alakítsatok ki.
Az élet nagyon rövid.
Nincs idő azt mondogatni, hogy félsz, ugye?
Ne félj attól, hogy megtedd!
Ezt tanácsolja az ügyetlen nővéred, aki imád.
Igen, én…
Igaza van!
Így van. Én is mellettük vagyok.
Azt akarom, hogy Miyo és a parancsnok
boldogok legyenek.
Ajjaj! Köszönöm, hogy eddig ébren maradtál.
Jó éjszakát, Kaoruko!
Jó éjszakát!
Kaoruko nagyon kedves lány.
Igen.
Büszke vagyok, hogy a barátja lehetek.
Még soha nem ittam annyit, mint ma.
Ha?
Nagyon kellemes este volt.
Mi több, így legalább nyugodtan beszélgethetünk.
Mármint velem?
Így van.
Mert a képességed hasonlít az enyémhez.
A látomás egyszerre áldás és kötelék.
Látom a jövő egy töredékét. A tetteim olyanok,
mint a kavics által vetett hullámok a vízen.
És nem sokan értik, hogy mit jelentenek ezek a hullámok.
Aki ismeri a jövőt, annak meg kell küzdenie a magánnyal.
A magánnyal…
Aki nem tud egyedül szembenézni ezzel az erővel, nem tudja teljesíteni a feladatát.
Saimori Miyo!
Igen?
Mondd csak, szereted a havat?
Azt mondod, havat?
Régebben szerettem.
Gyerekkoromban, ha esett a hó,
boldogan szaladtam a kertbe,
és játszottam.
De most már nem tudok őszintén örülni neki.
Miért? Talán történt valami a hóban?
Igen.
A zűrzavaros havazásban az álomfű leengedte az éj függönyét.
VAN REMÉNY A BOLDOGSÁGRA
Örülök, hogy ma együtt vacsoráztunk.
Én is.
Miyo! Történt valami?
Ne… Nem. Kicsit hűvös az este.
Nagyon kérlek, hogy vigyázz magadra, nehogy megfázz!
Köszönöm!
Akkor most megyek.
Vigyázz magadra!
Kérlek, add, hogy ne havazzon!
Miyo!
Ó, Arata!
Talán aggódsz Kudo miatt?
Igen.
Azt mondják, egy képesség erősödhet, attól függően,
hogy milyen erősek az érzelmek.
Ez az érzelmektől függ?
Igen.
Ha ez valóban így van, az érzéseid egy nap még
erős fegyverré válnak.
A várakozás nehézsége is éppen ezt az erőt táplálja.
Ó! Valóban?
Mégsem tudom mi akadályozhatja azt, hogy felébredjen a képességed.
Azt én sem tudom.
Ha van valami, amit nem tudsz elmondani Kudónak,
szívesen meghallgatom.
Elpusztítom mindazt, ami bánatot okozhat neked.
Ez nem…
Ez egy miniszter hivatali autója.
Úgy tudom, ma konferenciát tartanak a palotában.
Akkor miért van itt?
Nocsak, nocsak, Usuba úr!
Elnézést, de ha jól tudom, ön az oktatási miniszter.
Mi dolga van önnek Takaihito herceg lakhelyén?
A titkárom eltévedt. Gondoltam, itt majd útba igazítanak.
Ugye?
Kérem, bocsásson meg!
Ez esetben, forduljanak meg,
és azon az úton menjenek vissza,
amin ide jöttek.
Ó, értem.
Egyébiránt azt hittem, felettébb unalmas, ha a császári palotába zárják az embert.
Szigorúan ítélik meg a különleges képességeket.
Sokan elégedetlenek azzal, milyen jól bánnak önnel.
Nem értem, mit akar mondani ezzel.
Azt mondom, az Usubák képesek beavatkozni
mások elméjébe.
És ez bárkinél hatásos lehet, igaz?
Mi lenne, ha a szolgálatomra állna a képességével?
Megkérem, távozzon!
Talán nem elég? Nem gondoltam, hogy ilyen kapzsi.
Titkár!
Arra kértem, hogy távozzon.
Ha továbbra is zaklat minket, miniszter úr…
Hasebe miniszter!
Maga mit művel itt?
Jelen körülmények között, még akkor is, ha miniszter, kérem, tartózkodjon attól,
hogy kedve szerint tegyen a palotában.
Hogy mersz így beszélni, fiam?
Nem a ti ötletetek volt az, hogy kedvetek szerint a palotába
invitáljátok ezeket a… ezeket a csalárd szörnyetegeket?
Uram, nyugodjon meg! Ha nagyobb ügyet csinál belőle,
abból baj lesz.
Elnézést kérek a kellemetlenségért.
Ez az én hibám, mert véletlenül eltévesztettem az utat.
Megkérem, hogy azonnal távozzon.
Igen, igen, ahogy mondja.
Köszönöm a fáradozását!
Nos, minden jót!
Miyo! Minden rendben?
Igen.
Te jó ég! Mindig van valami baj.
Arata!
Meghűlt az ereimben a vér, amikor megkaptam Takakura üzenetét.
Valóban nem esett bajod?
Tényleg jól vagyok. Nem szükséges ilyen sokszor kérdezned.
Nem tehetek róla.
Mindenesetre, ma…
Azt hiszem, hogy az én ágyam eddig nem így nézett ki.
Biztos Takaihito herceg ötlete.
Megtréfált minket.
Nincs mit tenni. Én a tatamin alszom.
A tiéd az ágy.
Azt nem lehet, Kudo-szan!
Ha választani kell, akkor inkább én alszom a tatamin.
Azt akarod mondani, hogy én aludjak kényelmesen betakarózva?
Azt hiszem, az jobb volna.
Ne viccelődj velem!
Hogyha nem alszol te az ágyon, akkor én mérges leszek.
Én pedig nem alszom, ha nem akarsz az ágyban aludni.
Hogy történhetett ez így?
Nem tudsz aludni?
Nem.
Akkor talán beszélgethetnénk, amíg el nem alszunk.
Igen. Rendben.
Mióta ide jöttünk bánt téged valami?
Nem. Mindenki nagyon kedvesen viselkedik velem. Úgy érzem,
hogy nagyon szerencsés vagyok.
Értem. Van valami, amit meg akarsz kérdezni tőlem?
Kudo-szan, előfordult már az,
hogy valamiért nehéznek
találtad a munkádat?
Azt hiszem, soha nem éreztem azt, hogy a munkám nehéz.
Egyszer sem?
A katonai szolgálattal kapcsolatban időnként éreztem.
Sajnálom, ha a bajtársaim megsérülnek
vagy elesnek egy csatában.
De még akkor sem tartottam ezt nehéz feladatnak.
Ó! Értem.
Na és te? Több hónap telt el,
mióta a menyasszonyom lettél.
Ugye nem bántad meg?
Dehogy. Egyáltalán nem bántam meg.
Értem.
Talán önzőségnek tűnik, de nem osztanád meg velem
több gondolatodat?
K… K… Kudo-szan!
Hm?
Volt már olyan érzésed… Voltál már szerelmes valaha?
Szerelmes?
Sosem tudtam biztosan, hogy az, amit érzek, az szerelem.
De most már értem. Szándékosan voltam érzéketlen azokkal,
akik éreztek valamit irántam.
Talán azért, mert féltem szembenézni az érzéseimmel.
Kudo-szan, akkor te ezzel próbáltad megvédeni magad?
Na és te, Miyo? Talán van valami, amitől félsz?
Kudo-szan!
Talán nem bízol meg bennem?
Nem, dehogy…
Miyo, már nem olyan vagyok, mint régen. Most már sokkal többet szeretnék.
Ha lehet, sokkal mélyebb, igazi érzésekre vágyom.
Nem akárkivel, hanem veled.
Bocsánatot kérek.
Jó. Semmi baj. Én várok.
Jó éjszakát, Miyo!
Jó éjszakát!