Det har gått en månad sen min fästman lämnade mig.
För att citera den framstående poeten Kelly Clarkson:
Mitt liv har sugit utan Lev.
ETT ÅR SEN IDAG
Charlies änglar. Vi var så jävla gulliga.
Ali, titta.
En Waterpik. De är toppen. Som en bidé för munnen.
Det är Levs! Han lämnade den hos oss.
Man lämnar inte en Waterpik om man inte tänker bli ihop igen.
Du har rätt. Det är männens version av att lämna ett örhänge hos en kille.
Exakt. Hur tror du att jag snärjde honom?
Van Cleef-diamantörhänge på nattduksbordet.
-De är ju jättedyra. -Ja, det var hemskt.
Det här är energin du behöver inför sjunde matchen.
Hej. Kan jag åka till Lincoln Heights idag?
Jag brukar gå till Maya's en gång om året av en viss anledning.
Ärligt talat?
Nej! Mitt livs största match är i kväll. Vad kan vara viktigare än det?
-Det är… -Vadå?
Inget.
Jag är ledsen. Men Ali kan skicka ett bud åt dig.
Inte en chans.
Hur känns det, coach? Vad har vi för strategi?
Jag funderar på hur vi ska bromsa Reynolds,
men Badrag och Dyson kan nog dubbla honom i low posten.
-Bara inte Dyson lämnar hörntrean öppen. -Precis.
Jag vill inte ge dig mer att tänka på, men vet du vad du ska säga i kväll?
-Till Bituin för att hon avföljde mig? -Till laget. Innan matchen.
-Va? -Ja.
-Måste jag ge ett peptalk? -Ja.
Nej.
Jo. Det är tradition före sjunde matchen. Din pappa gjorde det, Cam…
Spelarna räknar med det.
Måste jag hålla tal för att motivera dem? Är det inte det jag betalar dem för?
Okej, det är nog viktigt att minnas var vi började och var vi är nu.
Plus att tränare kommer och går.
-Men du är kvar nästa säsong. -Okej.
-Vad ska jag säga? Vad diggar de? -Strippor, Call of Duty och John Wick.
Jag känner knappt till hälften av det där.
Du fixar det här!
Fuskdagen aktiverad.
Hej, Reggie. Fullt upp här, jag hinner inte prata.
Efter slutspelet vill jag diskutera Jay.
-Vadå, Jay Brown? -Ja, han ska till Boston.
Han ska vart då?
Vad ska jag säga till laget? De kan väl videosamtala med Tony Robbins?
Det måste komma från deras ordförande. Tala från hjärtat bara.
Vi frågar AI. Jag använder det jämt för mina veckorapporter.
-På riktigt? -Nej, jag älskar mitt pappersarbete.
-Herrejävlar. -Vad är det?
-Ska Lev flytta till Minnesota? -Va?
"Börjar snart på Lakelands barnklinik i Minneapolis. Skicka gärna parkastips."
Vad fan?
Jag vet, köp en North Face bara.
Ska Lev till Minneapolis? Då är det ju slut!
Hans Waterpik, då?
Han kanske köpte en ny.
Lämna mig i fred, tack.
-Snälla, ge mig en minut bara. -Okej. Jag har faktiskt ett personalmöte.
Men jag älskar dig. Jag finns här för dig.
-Ness och Sandy letar efter dig. -Be dem dra åt helvete.
De är redan här, så de hörde det.
Är du helt jävla galen? Jay har tre år kvar på sitt kontrakt.
Ja, är du helt jävla galen? Jag glömde vad jag skulle säga, så jag sa samma.
Kom inte in här och skrik åt mig!
Vi slutar skrika åt dig när du slutar bete dig som en total idiot.
Total idiot! Men gud…
Jackie, det här är en familjegrej.
Jag var tvungen att släppa Jay eftersom hans exfru flyttar med hans barn.
Han får väl hälsa på under lågsäsong som alla lyckade frånvarande pappor?
Ja, vi har Zoom och FaceTime, och Teams jobbar på sina problem.
Jag orkar inte med den här skiten!
Lev är färdig med mig och jag går sönder, och jag älskar fan den där lilla killen.
Jag borde ha sagt det oftare.
Jag är alltid på jobbet med er idioter.
Du…
Hur är det?
Lev ska flytta till Minneapolis.
Han kommer att träffa en enorm norska och få långa judiska barn som spelar ishockey.
Isla, Lev är en snygg och snäll läkare i 40-årsåldern
som aldrig har varit gift och vill träffa kvinnor i sin egen ålder.
I Los Angeles kommer du aldrig nånsin att träffa en sån man igen.
Varför säger du så?
För att det är sant. Okej? Du måste rycka upp dig.
Dra på en push up och ta tillbaka din man.
Låt honom inte åka till Mellanvästern. Kvinnorna där kräver mycket mindre.
Jag är fortfarande arg för Jay-grejen, men Ness har rätt.
Du borde sticka.
Gör det.
Okej, jag går. Vi pratar om Jay när jag är tillbaka.
-Knäpp upp en knapp eller två! -Sluta prata om vår systers bröst.
Ha den äran, kära Akshara
-Lev! -Ha den…
-Isla? -Vi måste prata.
-Vi är lite upptagna här. -Det går fort.
Kära Lev, i ordlistan definieras en relation som…
Säg inte att du tänker inleda med en definition.
-Nej, jag talar från hjärtat. -Skräpa inte ner.
Okej, visst.
Så här är det.
Jag älskar dig, Lev Levenson. Jag vet att jag sabbade allt.
Att ta dig för givet var mitt livs största misstag.
Jag har levt med mig själv.
Jag är självisk, jobbar för mycket och strör puddinglock omkring mig.
Jag är vidrig. Jag skulle inte vilja vara ihop med mig.
Men på nåt sätt lurade jag denna vackra, godhjärtade barnläkare
till att älska mig.
Nu har ljusen smält.
Bara folk under 16 och över 90 får bry sig om födelsedagar.
Okej. Ursäktar ni oss en minut?
-Var stark. -Okej, tack.
Jag vet.
Det var väldigt modigt att komma hit.
Det är högsäsong för vattkoppor och mina kollegor gillar inte dig.
-Jag kände inte till det. -Verkligen, på båda.
Du kan inte flytta till Minnesota.
Du har ditt liv här, med mig. Jag vet inte vad jag skulle ta mig till utan dig, Lev.
Jag satt på fjärrkontrollen och nu är allt på spanska.
Isla, jag behöver en liten stund för att bearbeta det här. Okej?
-Kan du ge mig lite tid? -Självklart.
Snackar vi typ en minut? Under en timme…?
Du kommer att behöva göra det du ogillar mest.
-Du kommer att få vänta. -Jag fattar.
Det här är en sluten repetition och vi har en strikt policy mot svin.
Sofia, vänta! Jag gjorde bort mig, men jag behöver bara en vän.
Ingen vill ha din vänskap eller klamydia, så försvinn!
Okej, ja! Jag fick klamydia.
Som jag behandlade med antibiotika och som är helt borta nu.
Jag har ett problem. Och det känns som om du är den enda som skulle förstå.
Jag ska gå.
Nej. Vänta, Jackie.
Du, Jackie! Vad sägs om att skriva ett litet tal åt laget? Du får 50 dollar.
Jackie?
Hej, har du sett Jackie?
Nej, jag kan inte hitta honom. Han skulle titta på mitt födelsemärke.
Vad fan? Kl. 14.00 brukar han komma med juice och ett kul sugrör.
Klockan är 14.30. Vad ska jag göra nu? Dricka vatten?
Nåt är fel. Vi måste hitta honom.
-Skumt att han inte är här. -Var kan han vara?
-Vi är de enda han nånsin pratar med. -Jag vet nån.
Tack för att du ville prata med oss. Dansarna är så viktiga för organisationen.
-Kan vi få sjukförsäkring? -Nej. Vet du var Jackie är?
-Varför ska jag säga det? -Vi är hans familj.
Det märks inte.
Berätta nu, annars får du sparken.
Han skämtar. Han menar det inte. Det är olagligt.
Alla sitter säkert.
Ni förtjänar inte att få veta.
Sandy, du är otacksam. Ness objektifierar honom.
Och Isla, du tar honom för given.
Han vill ha en familj, men ni vet inte vad det är.
Vi fattar, men vi måste lösa det här. Så var är han nånstans?
Där han alltid är på sin mammas födelsedag.
-Är det hans mammas födelsedag? -Ja.
Jag vet var han är.
Tack, Sofia.
Förlåt att jag hotade med sparken.
-Vi fixar den där sjukförsäkringen. -Nej, det går inte. Han skämtar.
-Hej, vi… -Jag tar det här.
Jag behöver en pojke. Mycket ung och mycket ledsen.
Där är han.
Va?
Hej.
Får vi göra dig sällskap?
Om ni vill.
-Försök inte få mig att komma tillbaka. -Nej.
Vi har klantat oss, och vi står för det.
Jag är så ledsen för din mamma.
Du ska inte behöva vara här ensam på hennes födelsedag.
Om du vill får du gärna berätta lite om henne.
Hon var…
Hon var jätterolig.
Liksom…mycket roligare än jag eller nån av mina vänner.
Hon följde med oss till skolan varje dag.
Jag tyckte att det var pinsamt.
Men så insåg jag att alla älskade henne.
Det är ju grymt.
Kan vi få se en bild av henne?
Vad hon är vacker.
Det var hon. På insidan och utsidan.
Ni, då?
Jag hör jämt om pappa. Men era mammor, då?
De var stora personligheter.
-Djupt problematiska. -Helt galna.
Du kommer att få träffa dem, men de lärde oss inte hur man är en bra familj.
Men det gjorde din mamma.
Så du kanske…kan lära oss.
Jag ska hjälpa er.
Men bara för att ni är så rubbade.
Det är vi verkligen.
Vi har inte hängt på ett tag. Vad sägs om nu i helgen?
Jag tänkte se nya John Wick.
Sandy och jag såg förra, helt väck på cannabis.
-Så höga. -Vänta, gillar du John Wick?
Ja. Alla gillar John Wick.
Om nån dödade min katt skulle jag också döda 400 personer.
Alla gillar John Wick.
Shit! Matchen börjar om 40 minuter. Vi måste sticka.
-Jäklar. -Hänger du med?
-Ja. -Okej, då sticker vi.
-Nån måste betala. -Jag har kontanter.
Ness, var fan är din bil?
Shit! Den måste ha blivit bärgad igen.
Fan, Ness! Du måste betala för parkeringen!
Icke! Det borde gå på skatten, som jag betalar.
Sluta. Hur tar vi oss till arenan?
Närmaste Uber är 45 minuter bort. Trafiken är galen på grund av matchen.
Skit samma.
-Nej. -Jag har ett tal att hålla!
Hörni, det är sex kilometer dit!
Och Ness tränar inte kondition.
Välkomna till Copilot Arena.
Det är 30 minuter kvar till sjunde matchen i västra konferensens semifinal.
Okej, grabbar. Tio minuter kvar. Dags att fokusera.
Okej, vi har 2,1 kilometer kvar.
-Fortfarande inget från Lev? -Inte ens tre punkter.
Det kommer.
-Varför stannar ni? Fortsätt! -Nej.
Jag kan inte springa barfota. Jag klev på en kanyl.
-Herregud. -Jag kommer att missa det.
De behövde mig, och jag missar det.
-Ta mina. -Vad gör du?
Ta mina.
-De kommer inte passa. -Gör det bara.
Herregud, de passar!
-Varför har du så små fötter? -Jag har nätta drag.
Du kan också kliva på en kanyl. Hoppa upp.
-Dina ben är… -Hoppa upp!
Herregud!
Kom igen!
Okej. Där har vi hälsenan!
Okej, grabbar. Kom…
Kom hit, då. Kom igen.
Jag är här!
-Sätt er. -Jag är här!
Jag har just spurtat från Lincoln Heights.
Ett ögonblick bara.
Ett ögonblick. Åh, shit.
Okej.
När jag tog mig an det här jobbet…
…var det riktigt tufft.
Folk sa en massa saker om mig. De kallade mig bitch. Slampa.
-Slyna. -Ägg.
Det räcker så.
Men jag tog mig igenom det.
Tack vare er.
Ni slutade aldrig ge allt.
Marcus.
Dyson.
Badrag.
Victor.
Travis.
-Är Travis död? -Va?
Nej, han åkte norrut.
Till rehab.
Okej…
Det här laget är på många sätt precis som John Wick.
Bortglömt. Uträknat.
Lämnat att dö.
Men de var tvungna att jävlas med oss.
-De dödade din hund, Badrag. -Det var en beaglevalp.
-De sabbade din bil, Dyson. -Den var just avbetalad.
-De brände ner ditt hus, Victor! -Med min nya hemmabio.
Och laget i det andra omklädningsrummet, Marcus,
de är syndikatet, och de har stämplat dig som bannlyst.
-Jäklar. Hon såg till och med trean. -Ja. Det är klart att jag såg Parabellum.
Folk har frågat om the Waves är tillbaka. Jag har inte riktigt haft nåt svar.
Men nu? Ja, jag tror att vi är tillbaka!
-Ja! -Ja!
-John Wick! -Ja!
-John Wick! -John Wick!
-Kom igen! -Kom igen!
-John Wick! -John Wick…
-John Wick! -John Wick!
Så talet gick hem?
Okej. Nu kör vi.
Du…
Du tog oss hit.
Allt hänger på match nummer sju.
Kan the Waves gå till final i den västra konferensen?
Vi har svaret om ett par timmar.
Det ligger i luften. Det här är definitivt the Waves viktigaste match på fem år.
Kan Isla Gordons trupp fixa detta?
Okej, grabbar. Kom igen, då.
Ni vet vad ni ska göra. Waves på tre!
-Ett, två, tre! -Waves!
Är ni redo?
Nu är det dags att vinna eller försvinna.
Publikens jubel!
Ni måste hålla dem borta från trepoängslinjen!
-Heja Waves! -Heja Waves!
Winfield pressar på och sätter en enkel tvåpoängare!
Badrag och Ralston börjar tjafsa. De har aldrig dragit jämnt.
Det märks att de är uppeldade.
Ralston sätter en alley-oop!
Ta kommandot, Badrag!
Badrag undgår skärmen och tar ut sin hämnd!
Så ska det se ut!
Första halvlek är snart slut. Victor hoppar. Den sitter!
Snacka om driv inför andra halvlek.
-Så ska det se ut. -Vilken första halvlek.
The Waves ger the Storms allt de har, men Portland leder med sex poäng.
En stor applåd för Waves City Dancers!
Här, lite snacks som du kan äta utan skam.
Vilken kaninmat. Ge mig nåt rejält, som friterad kyckling med ranchdressing.
-Och några Starburst-godisar, inga gula. -Högsta beredskap. Uppfattat.
Din jävla klant.
Och Portland har kommit ut med full kraft i tredje perioden.
Badrag tappar bollen. Delemose skjuter en trea. Den går i!
Nu måste de steppa upp här.
-Sakta ner dem. -Ja, precis.
Kom igen, coach.
-Vi behöver bättre försvar. -Domarna daltar ju med Ralston.
Lugna er. Ta ett andetag. De gjorde ett ryck. Än sen?
Vi fokuserar på vårt spel. Vi vet vad vi måste göra, eller hur?
Nu stöttar vi Marcus. Waves på tre.
-Ett, två, tre! -Waves!
-Heja LA! -Kom igen!
Badrag hittar Winfield i hörnet.
Mål! Den sitter.
Exakt vad vi behövde efter timeouten.
Waves har skruvat upp försvaret. Där kommer Winfield med en steal!
Han pumpar, nollar… Trea! Den sitter!
Marcus är glödhet.
-Åh nej, illa för Marcus. -Det var ingen jävla foul!
-Kom igen, Bernard. -Jay, fem på Marcus.
Edwards, kom hit. Hämta Marcus.
Först Travis och nu hamnar Winfield på bänken. Det är illa för the Waves.
LA ligger under med fyra poäng, 82-78, med åtta minuter kvar.
Vi får se om de kan hålla ut utan Marcus på plan.
Badrag plockar upp returen och Jay instruerar.
Dyson, den kommer till dig.
Bollen går till Dyson. För tre.
Det är bra.
Den sitter!
Jag visste att han kunde skjuta!
Badrag blockerar!
Atkins jobbar upp och överlåter bollen åt Edwards. Wow!
Vilket spel! De är på gång!
Timeout, Portland.
Herregud. Jag vet inte om jag klarar det här.
Det där kommer inte att hjälpa. Lugn.
Det är 58 sekunder kvar. Båda lagen har slut på timeouter.
Två ut!
Det är här hjältar skapas, John.
Marcus har kontroll på vingen. Rundar screenen för en trea!
-Och den sitter! -Ja!
Det är dags för Winfield!
Surfa på vågen!
-Försvar! -Försvar!
Portland vill återta ledningen.
Hoppskott. Den är ute!
Men Ralston plockar returen. Han trycker undan Badrag och dunkar.
-Herregud vad basket är intensivt. -Jag kommer att dö.
Portland tar åter ledningen.
Det här verkligen en nagelbitare.
Winfield är fast. Fyra sekunder. Han passar Gibbs.
Skjuter, och blir foulad!
Med tre sekunder kvar går odraftade rookien Dyson Gibbs
till linjen för två straffar.
-Herregud, Dyson och hans straffkast. -Han har ju sitt mormorskast.
Den sitter! Det är oavgjort!
The Waves leder! Vilket jubel på arenan.
Jobba, jobba, jobba!
Kom igen nu! Gå efter nummer 11!
-Delemose börjar dribbla. -Försvar.
Hittar Ralston.
Försvar!
Han satsar allt på ett halvplansskott!
Och den sitter!
Det där var inte en på miljarden. Det var en på biljonen!
-Ness borde nog inte köra just nu. -Han har rätt. Vi borde hålla ihop.
-Kanske gå på en strippklubb. -Nej.
-En trevlig restaurang eller bar? -Jag tar gärna fyra espresso martini.
-Ja. -Ja.
-Isla. -Ja?
Hänger du med?
Åk före ni. Jag kommer sen.
Jag måste bara hämta mig.
Kom, Ali. Nu håller vi ihop.
-Det är inte vår bil. -Det är nåns Uber.
Mitt liv är ingen bra sportfilm.
I en bra sportfilm hade hjältinnan, ständigt underskattad och hånad,
vunnit den stora matchen.
Det som inte ska hända är att det andra laget
sätter ett 18 meters jävla långskott i sista jävla sekunden!
Hej.
Jag tänkte att du kunde behöva en sån här.
-Tack gode gud. -Ja.
Det här suger.
Gör det alltid lika ont?
Det blir aldrig bättre.
Och även när man vinner är det förlusterna man minns bäst.
Fan!
Ja.
Förlåt att jag svek er.
Va?
Menar du allvar? Vi hade aldrig kommit så här långt utan dig.
Vet du vilka jag hatar ännu mer än Portland just nu?
Boston.
För de får dig.
Jag…
Jag borde gå.
Ja.
Okej. Det var en konstig kväll igår. Många oväntade grejer.
Jag vet inte var jag står med Lev.
Men i livet, precis som inom sporten, kommer det alltid en ny säsong.
Jag kan det här. Det är min grej nu. Jag fixar det.
Isla!
Hur är läget, syrran?
Jag är tillbaka.
Vad i…
Undertexter: Camilla Dunér