СІН СИЛЬ ГІ
ПАК СЕ ЧЖОН
ЧХВЕ ЧОН У
ЛІ СО І
ЧО ЙОН ЧЖЕ
ЛІ НАДІН
КІМ ХАН БІН
СІН ТОН У
ЧХВЕ СО ИН
КІМ ЧИН ЙОН
ПЕКЛО ДЛЯ САМОТНІХ
У минулій серії, коли пари вирушили в Рай,
двоє людей залишилися в Пеклі.
Однією була Со І, яка обрала Йон Чже,
а другим — Йон Чже, який так і не обрав Со І.
На це було так сумно дивитися.
Со І зібралася з духом і сказала йому, як почувалася.
Пам'ятаєте вираз обличчя Со І, який ми побачили в кінці?
Тож я скажу тобі про свої почуття, перш ніж буде запізно.
-Дякую. -Ні, це тобі дякую.
Вона посміхалася, але наприкінці виглядала сумною.
Я тиждень не міг викинути це з голови.
-Це було сумно. -Так.
Так. Її посмішка стала гіркою.
Їхня розмова здалася мені дуже зрілою.
Я подумав, що Со І просто чарівна.
Але вона висловила почуття до Йон Чже,
нічого не додаючи і не приховуючи.
Тож я відчув, що Со І — сильна духом людина.
-Ханхе. -Так?
Якби жінка, до якої в тебе немає почуттів, поговорила з тобою сміливо, як Со І,
ти б побачив її в іншому світлі?
Ця розмова зробила її привабливішою.
-Я подумав, що в неї є шанс. -Я відчула те саме.
-Так. -І Йон Чже сказав,
що дасть їй відповідь так швидко, як це можливо.
Рішення Йон Чже важливо,
але не думаю, що Со І пошкодує про свої вчинки.
-Так. -Навіть якщо Йон Чже відмовить їй.
Ця пара — одне питання, але поговорімо також про Чин Йона.
-Він унікальний. -Так.
Вирушив у Рай через кілька годин після прибуття.
Так.
-Ну… -Так?
Понесеш це?
-Хочеш, щоб я поніс? -Так.
-Я понесу. -Ні, я можу сама.
Гаразд, неси.
Ви бачили, як він просто сказав їй нести сумку,
коли вона сказала, що може понести сама.
-Так. -Він дуже жорсткий.
-Він чудовий. -Хто він взагалі?
Він по-своєму чарівний.
Тож мені також цікаво,
яким він буде з Силь Гі в Раю.
Мені дуже цікаво.
Точно. Охайна Силь Гі побачила розпатланого Чин Йона і подумала:
-«Овва, що це?» -Точно.
Так він їй і сподобався.
Мені цікаво, що станеться в Раю.
-Цікаво. -І мені.
-Поквапмося і подивимося. -Добре.
РАЙ ЧИН ЙОН І СИЛЬ ГІ
-Дивовижно, так? -Боже.
-Це двері? -Так.
-Справді? -Так.
-Які двері так виглядають? -І не кажи.
Це наш номер.
Чудово, так?
Ось тут басейн.
Басейн шикарний. Чесно, я вражений.
Серйозно? Це все насправді?
Як щодо обслуговування номеру?
-Так. Спочатку замовимо обслуговування. -Добре.
Що будемо їсти?
-У тебе зазвичай проблеми з вибором? -Ні.
-Ти дозволяєш мені обрати? -Так.
-Я чекав на тебе. -А я на тебе.
Тоді…
Гаразд.
Ти надаєш перевагу рису чи локшині?
Що тобі більше до вподоби?
-Я люблю рис. -Рис?
-Так. -Рис.
-Тоді замовимо страву з рисом. -Добре.
Ти будеш щось пити?
Скільки ти можеш випити?
Я не п'ю.
Узагалі не п'єш?
-Ну… -Але…
тоді я теж не питиму.
-Ти впевнений? -Так.
Ти точно не пошкодуєш?
З чого б це?
Можеш пити, якщо хочеш.
-Що? -Так.
Погляньмо, що в них тут.
Ось.
Тоді я вип'ю холодне пиво.
-Гаразд. -Гаразд.
-Давай швидко замовимо і вмиємося. -Давай.
Чин Йон.
-Він чарівний, коли робить таке. -Він чарівний. Господи.
Він грається зі світлом.
-Він усе оглядає. -Він перший, хто відкрив шухляди.
-Навіщо він це робить? -Він милий.
Іноді я теж це роблю в готелі.
Мені стає цікаво, коли там купа шухляд.
Ходімо їсти.
РАЙ ХАН БІН І СО ИН
Що це?
-Це дуже… -Що це?
-Зажди секунду.
Що це таке?
Це парк розваг.
-Зажди. -Тут навіть машинки є.
Чекай, вони що, орендували все це місце? Тут нікого немає.
Може, ти маєш рацію.
Чекай, тож усе це…
-Вони орендували все це місце. -Так.
Я вперше в орендованому тематичному парку.
Тут так гарно.
-Усе барвисте. -Точно.
-Ходімо. Давай спочатку тут покатаємось. -Добре.
-Ми піднімаємось! -Ми летимо.
-Ми сьогодні багато політаємо. -Добре.
Чекай, це дуже швидко!
-Це захоплююче. -Це швидше, ніж я думав.
-Воно підіймається. -Що як проб'є дах?
-Це так весело. -Це весело.
-Набагато веселіше разом.
Згодна.
-Рухається швидше. -Що це за атракціон?
-Воно рухається швидше. -Що це за штука?
-Це шикарно. -Чекай!
-Воно перевертається. -Боже!
Я цього не очікував.
Твоє волосся!
Ти наче ананас.
Ананас?
-Це карусель. -Так.
-Тут роблять фото. -Так.
-Карусель… -Карусель?
Покатаймося?
Так, ось так.
Я візьму. Дякую.
Поїхали.
-Як хороше. -Я наче знову в дитинстві.
І я.
Карусель…
-Це гарно. -Так.
Я раптом так розслабився.
Поглянь на мене.
Твоє волосся виглядає природним із цими хвилями.
-Так, пане стилісте. -Так.
-Важко повірити, що це орендовано. -Знаю.
Ніколи такого не уявляла.
І не кажи. Це дарунок.
Як романтично: катаються на каруселі, а навколо нікого.
-Точно. -Так.
Не віриться, що стільки всього на столі.
І мені.
-Аж не віриться, що ми таке їмо. -І мені.
Треба наїстися.
-Смачно. -Реберця.
Смачно.
Думаю, я можу точно вгадати твій вік.
Більше 20 чи 30?
-Двадцяти. -Двадцяти.
Двадцять
два?
-28. -28?
Ти дуже юно виглядаєш.
Мені 24.
Що?
Боже.
Що?
Йому 24?
-Він на чотири роки молодший? -Так.
Але Хан Бін виглядає зрілим.
-Так. -Точно.
Це божевілля.
Я думала, ти десь мого віку.
27? 28?
-Я думала, десь так. -Ага.
Я приблизно твого віку. Лише на 4 роки молодший.
-Це правда. -Так.
Поговоримо про наші роботи?
Малювання.
Художник?
Ну…
Так, мистецтво.
Це тобі підходить.
У тебе наче очі художника.
Чекай, я знаю, чому. Ти дуже гарно нафарбувала брови.
Серйозно.
Ти дуже гарно нафарбувала брови.
Я довела свою майстерність?
Ти дійсно художниця.
Зрозуміло, чому Йон Чже сказав,
-що вранці він знову здивувався. -Чому?
Він постійно думав, що ти художниця.
-Коли дізнався, що я роблю? -Так.
Не дивно, що він так здивувався.
Твої брови вищого рівня.
Вгадай, що я роблю?
Це може бути важко.
-Ніколи не здогадаєшся. -Шеф-кухар?
Ти вгадала.
-Що? -Правда?
Він — шеф-кухар?
-От чому він так добре готує. -Справді?
Не дивно.
Я — шеф-кухар.
У 2018 році я виграв головний приз
на Корейському міжнародному конкурсі готування їжі,
організованому Корейською федерацією кухарів,
а також Премію директора організації в 2019 р.
Я маю сертифікати корейської, західної і китайської кухні.
Ще маю сертифікат з управління безпекою харчів,
виданий Державною асоціацією ресторанів США.
Він такий талановитий.
Я почав готувати близько семи років тому.
Мені подобається процес готування.
Я пишаюся собою як шеф-кухарем.
КІМ ХАН БІН, 24 РОКИ, ШЕФ-КУХАР
Як круто.
Тож я беру участь у конкурсах.
Ти заслуговуєш аплодисментів.
Я сказала тобі, коли ми готували вечерю в перший день,
що ти дуже добре вмієш поводитися з ножем.
Ти дуже добре нарізав інгредієнти.
-Тобі це дуже добре вдається. -Ні.
Але ти постійно це заперечував і казав, що це тому, що живеш сам.
Я мав бути серйозним при готуванні.
Зрозуміло.
То чому ти обрала мене?
-Взагалі-то, я хотіла поговорити про це. -Добре.
Тож…
У кінці, після того, як ми поговорили,
ти сказав: «Не думай, що я тисну. Я не намагаюся тиснути на тебе».
Коли ти це сказав, я відчула…
Розумієш…
Майже від самого початку…
Ні. З самого початку я…
так почуваюся.
Розумію.
Просто щоб ти знала: з тобою мені хотілося поговорити найбільше.
Я подумала,
що ти прийшов із каменем на серці.
Було відчуття, що ти зібрався з духом,
-щоб сказати мені. -Зрозуміло.
Ти виглядав дуже хорошим хлопцем,
але поговорити з тобою не було багато можливостей.
-Я відчула… -Так?
У нас не було
шансу поспілкуватися одне з одним.
На другий день мені було добре. Але коли я прокинувся сьогодні,
зненацька я відчув занепокоєння.
Я не знав, чи буде нормально для мене просто сидіти
і нічого не робити.
І я вирішив із тобою поговорити.
-Зрозуміло. -Тож…
Хай там як, ти знайшов на це час.
Я була…
здивована, але мені це сподобалося.
Яке полегшення.
Здається, що, коли вони розкрили свій вік,
щось наче…
Со Ин зазвичай гарний слухач і підтримує розмову.
Але я не можу не цікавитися, чи щось сталося.
-Погоджуюся. Вона старша за нього. -Так.
Але чомусь відчувається, що вона стала його старшою сестрою.
-Її ставлення раптом змінилося. -Так.
-Вік має значення, -Це точно.
але наче в якийсь момент
Со Ин почала сприймати його скоріше як молодшого брата.
-Точно. -Погоджуюся.
Ось і ми.
РАЙ ТОН У І НАДІН
Яка смакота.
Ми зараз дуже швидко їмо.
Це дивно.
Учора мені так не подобалася їжа.
Може, тому що вчора тобі було недобре.
-Можливо. -Так.
Я думала, що ніколи сюди не прийду.
Чому?
Бо мені не вдається самовиражатися
у таких ситуаціях чи місцях.
Через культурні та лінгвістичні відмінності?
Так.
То тобі зручніше говорити англійською?
Ти можеш відповісти англійською?
Буду щосили старатися.
Я трохи боюся говорити англійською.
Кажуть, я звучу по-іншому, коли говорю англійською.
Мені цікавіше зараз, коли ти розповіла.
Гаразд.
Лише англійська.
Якщо переходиш на корейську, то п'єш чи щось таке.
-Гаразд. -Гаразд?
Гаразд, тож…
Якщо програєш, то маєш випити, так?
У нього добра англійська. Я так і знав.
Він зараз чарівніший, ніж коли був із Силь Гі.
Якщо програєш, то маєш це випити, так?
Так.
Стривай, оце?
Це лише одна чарка.
Зачекай, як я можу програти?
-Якщо я говоритиму якою? -Тож…
Єдиний, хто в цій ситуації може програти, — це ти.
Так, це я.
Отже…
-Це все для мене. -Чекай, я не зрозуміла.
-Це все для тебе. -Тож, власне…
Я щойно зрозуміла, що ця гра не спрацює.
Так. Тож тобі немає про що хвилюватися…
-Гаразд. -…стільки…
Це все для мене.
Для тебе?
Вони звучать, як американці за бесідою.
Тому що це англійська, так?
Вони так добре виглядають разом.
Чи всі лікарі вільно говорять англійською?
У тебе дуже добра англійська, як на мене.
-Твоя вимова… -У тебе теж…
-дуже добра англійська. -О, дякую.
Дякую.
Сподіваюся, це добре, враховуючи, що я провела там більшу частину життя.
Давай вип'ємо за нашу першу ніч у Раю.
Добре.
Будьмо.
Тож…
Що ти вчора відчувала?
-Учора? -Так.
Ти поговорила зі мною перед рішенням.
Так.
У тебе такі відчуття?
Що може бути кілька людей, які тобі цікаві.
Взагалі-то, я хочу дізнатися більше про одну особу за раз.
Не знаю. Просто мене не цікавлять інші,
коли я зосереджена на комусь одному.
Для мене це був справжній вихід із зони комфорту.
Я такого ніколи не робила.
Підійти до чоловіка чи хлопця абощо
і запитати: «Агов, можемо поговорити?»
Я ніколи цього не робила. І, знаю, це звучить дуже тупо,
але я взагалі ніколи не робила перший крок.
Ніколи.
І причиною, чому я відчула, що так треба вчинити у тих обставинах,
у тій ситуації, було те,
що я відчула, що ти намагався поговорити зі мною.
Я не знаю, чи так було. Може, й ні.
І я просто… Ти просто гарна людина. Не знаю.
Я дійсно можу стати на твоє місце,
тому що я можу тебе трохи зрозуміти,
але не повністю, адже я, власне, провів рік у Штатах.
Де?
У Лос-Анджелесі.
-Ясно. -У дитинстві.
Тож…
Я знаю, що означає
бути в меншості стосовно мови.
-Гаразд. -Тож…
Так.
Я рада, що ти помітив це, тому що мені було так важко пристосовуватися.
На початку я почувалася…
дуже беззахисною,
я просто думала, що мені тут не місце.
Ні, мені, власне, це було не все одно.
Я пам'ятаю, як ти зі мною говорив і ставив запитання,
коли я почувалася, наче…
коли навколо була тиша, і я сиділа там.
Дякую, що ти це зробив.
Дякую.
Мені цікаво, скільки тобі років.
Вгадай.
27.
Мені 32.
32?
Вік по-корейськи.
Дев'ять років.
Мій міжнародний вік — 22.
-То твій вік по-корейськи — 23? -Так, 23.
Дев'ять років…
О Боже.
Треба повернутися до формального тону.
Ні, просто говори неформально.
Англійською різниці немає.
Ми всі друзі.
Гаразд.
Але ти дійсно виглядаєш молодшим.
Справді.
Вона сказала: «Ти виглядаєш молодшим».
Вона чарівна.
Але я дійсно не сказала б,
-що в них велика різниця у віці. -Так.
-Це виглядає природно. -Вік дійсно…
Гадаєш, у нас велика різниця у віці?
Ні, не велика, але більша, ніж я очікувала.
Вік для мене не такий важливий.
Для мене важливий рід занять.
У якому сенсі?
У сенсі часу.
То ти маєш на увазі, що не любиш зайнятих людей?
Ні, думаю, я би поважала їх за зайнятість.
То ти би поважала людину, в якої зайняте життя?
Так. Людину, яка захоплена своєю роботою.
Гадаю, це круто.
Чекай. Дай-но вгадати, чим ти займаєшся.
Думаю, ти студентка.
Так, я студентка.
Студентка? Зрозуміло.
-То що ти вивчаєш? -Я…
Медицину.
Наразі я навчаюся на третьому курсі в Гарвардському університеті.
-У Гарвардському? -Гарвард?
Зараз я спеціалізуюся на нейробіології,
моя друга спеціалізація — інформатика.
Після випуску я планую піти в медичний університет,
прагну вивчати хірургію.
Зараз я працюю в лабораторії Бостонської дитячої лікарні.
Я досліджую скроневу епілепсію вже близько двох років.
ЛІ НАДІН, 23 РОКИ, ГАРВАРДСЬКИЙ УНІВЕРСИТЕТ, НЕЙРОБІОЛОГІЯ ТА ІНФОРМАТИКА
Яка вона крута.
Це скронева доля, але лобова.
Гарвард?
Гарвард? О Боже.
Справді? Цікаво.
Я лікар.
-Що? -Я лікар.
-Лікар? -Так.
Тож, чесно, коли ти сказала: «Медицина»…
Так.
-Я був здивований. -Зрозуміло.
На чому ти спеціалізуєшся?
Дерматологія?
Близько.
-Пластична хірургія? -Так.
Ти — пластичний хірург?
Це божевілля.
Я теж хочу спеціалізуватися в пластичній хірургії.
-Він може бути її ментором. -Так.
Вона зустріла людину з тієї ж сфери.
Я також хочу вивчати пластичну хірургію.
Але чому ти захотів спеціалізуватися в пластичній хірургії?
А не чомусь іншому?
Ну,
мені подобалося робити операції.
-Це мені підходило. Але треба вирішити… -Розумію.
…чи хочеш ти займатися хірургією надалі.
Саме так.
Моя повага.
Адже це моя мрія.
Я мріяла стати лікарем із шести років.
Розумію.
Колись я сильно захворіла.
Довгий час пролежала в лікарні, і лікарі тоді
здавалися мені такими крутими.
Непросто так довго йти до однієї й тієї ж мрії.
Так, і ось чому…
-Ти мусиш стати лікарем. -Я дійсно хочу.
Я дійсно хочу піти до медичного коледжу, стати лікарем і робити операції.
Ти будеш дуже зайнята.
Я схвильована, але, очевидно, це важко.
Це твої останні канікули перед цим?
Так.
-Зрозуміло. -Так.
Але якщо ти тут когось зустрінеш,
тобі доведеться повернутися.
Але я завжди літаю туди-сюди з Кореї до Штатів.
На канікули? Лише побачитися з сім'єю і друзями?
Так, майже на кожні канікули.
Ти радше емоційна чи раціональна особа?
Зараз радше раціональна.
Але раніше не була.
Чому ти змінилася?
Через якусь подію чи…
Ну, в минулому…
Коли я з кимось зустрічалася, то дуже багато
віддавала себе.
Думаю, це було мені не на користь. Не думаю, що мені це підходить.
Чому ти думаєш, що це погано?
-Чому? -Просто мені не подобається.
Це тому що ти просто не хочеш робити помилки і страждати?
Саме так. Дійсно, ти маєш рацію.
-Але в мене діаметрально протилежна думка. -Ти думаєш…
Що ти маєш на увазі?
Я раціональний
у більшості сфер життя,
але коли йдеться про побачення, кохання,
я завжди слідую своєму серцю.
Зрозуміло.
Навіть якщо буде боляче.
Що ж, я б назвала себе досить спонтанною людиною.
-Я люблю ризикувати. -Ти авантюрна?
Авантюрна, тож…
Але ти б ніколи перша не підійшла до хлопця.
Так, це для мене важко.
Чому?
Не знаю.
Просто ніколи так не робила.
У мене не було можливості.
Думаю, коли я її отримала,
я це зробила.
Я зробила цей крок.
Сподіваюся, ти й надалі підходитимеш до хлопців.
Я теж.
Ні, не…
Не тільки в рамках цих побачень у Пеклі.
-Так. -Просто…
-Просто як підійшла до мене. -Гаразд.
Думаю…
Краще зближатися і з іншими хлопцями.
Цікаво.
Він практично окреслює межу.
Виглядає, наче прийом у психотерапевта,
-а не побачення. -Так, виглядає саме так.
Коли Тон У був із Силь Гі,
він був дуже неспокійний.
Їхня бесіда не протікала так гладко,
-як ця. -Так.
Але ви знаєте, яку задушливу тривогу відчувають хлопці.
-Відчуття, коли тобі… -Так.
-…хтось подобається. -Так.
Але для глядачів
-це виглядало незручним і напруженим. -Так.
Це так і було, але зараз
-ця бесіда так добре протікає. -Так.
Однак, є відчуття, що в Тон У поганий настрій.
-Ми знаємо, який він, коли щасливий. -Так.
Знаємо, ми його бачили.
Але зараз він геть інший.
Можливо, йому не подобається те,
що Надін працюватиме в тій же сфері, що й він.
Тон У ясно виразив свої почуття і окреслив межу.
-Точно. -Коли він це сказав,
обличчя Надін раптом похмурніло.
Вона, мабуть, зрозуміла.
Але Надін також
зацікавилася Чин Йоном.
-Так. -Тож ми ще не знаємо, які в Надін почуття.
Буде важливо, які розмови
вони вестимуть після повернення з Раю.
РАЙ ЧИН ЙОН І СИЛЬ ГІ
Виглядає добре.
Дуже добре.
І не кажи, так?
Тут є відкривачка для пляшок?
Відкривачка?
Ось.
Що?
Авжеж. Не можна просто взяти і відкрити.
Це в його стилі.
Ніколи не бачив, щоб хтось відкривав пляшку мінералки ложкою.
Тобі допомогти?
Ні. Але що з цим робити?
-Покласти отак і їсти, чи що? -Хіба це не для голови?
-Для голови? -Так.
Що ти маєш на увазі?
Я до всього цього не дуже звик.
Гаразд.
Сподіваюся, ти зрозумієш.
Я тебе навчу. У мене більше досвіду, ніж у тебе.
-Будьмо. -Будьмо.
Так освіжає, правда?
Згоден.
Хіба тобі зараз не краще?
Ти ще так не сміявся. Я тебе таким ніколи не бачила.
Це мило.
Так. Але я… не зважай.
-Що таке? -Чому я така незграбна?
-Вона геть інша. -Боже, Силь Гі
поводиться так, як Тон У вчора.
Тобі подобається цей соус?
Ні, я поїм без нього.
Добре.
Ти така самостійна.
Гадаю,
я стаю більш самостійною поряд із тобою.
-Поряд зі мною? -Так.
Я подумав, що надмірна доброта
-може змусити тебе почуватися незручно. -Ясно.
Я міг би спробувати бути добрим,
-але ти могла це не так сприйняти. -Так.
Тому я намагаюся не переходити межу.
-А… -Так?
Я забула, що хотіла сказати.
Чому я так нервую?
Що?
Розумієш,
мені важко почати розмову.
-Коли ти зі мною? -Так.
Це погано?
-Я не впевнена. -Ясно.
-Ми тут можемо говорити про все, так? -Так.
Скільки тобі років?
-Хочеш вгадати? -Твій вік?
Здається, ти приблизно мого віку.
-Я помиляюся? -Правда?
Чому? А ти як думаєш?
28?
Маєш рацію.
-Справді? -Так.
Мені 25.
-Тобі 25? -Так.
Зрозуміло.
То мені до тебе інакше звертатися?
Ні.
Тож просто…
Говори мені «привіт». Називай мене, як хочеш.
Гаразд.
Привіт.
Здається, він насправді нею не зацікавлений,
-але змушує серце тьохкати. -Настрій
-дуже дивний. -Це так.
Не розумію.
Що означає твоє тату?
Це ж не фальшивий рукав?
Це означає «воїн».
Зрозуміло.
Ось що це означає.
Ти релігійний?
-Релігія? -Так.
У мене немає релігії.
-Ясно. -Так.
Тоді чому янгол?
Це воїн.
А, ти мав на увазі воїна.
Тепер ясно. Воїн.
Я був солдатом…
-Ясно. -…раніше.
Тобі це дуже підходить.
Я чотири роки був у команді бойових плавців-підривників.
-Справді? -Так. Потім мене звільнили.
Дивовижно.
-Це тяжка робота. -Так.
Тому я зробив собі тату з підводним підривником на руці.
Ось це кулі.
У формі кулі.
То чим ти зараз займаєшся?
Я ютубер.
Зрозуміло.
Коли мене звільнили з підрозділу бойових плавців-підривників,
я став творцем контенту.
Я створюю різний контент.
Але оскільки я вправний
у тактиці та стрільбі…
Стріляй прямо.
…я хочу використати свій досвід
і створювати в майбутньому військовий контент.
КІМ ЧИН ЙОН, 28 РОКІВ, ТВОРЕЦЬ КОНТЕНТУ
Наскільки важка служба в команді підривників?
Є багато служб спецпризначення,
але, якщо скажеш, що служив у підривниках,
тебе поважатимуть.
-Це важка робота, потрібне терпіння. -Справді?
Ось чому, коли він грав у гру,
-він одразу схопив свій прапор. -Не дивно.
-Точно. -Точно.
Він дуже мужній.
Це було для нього простіше простого.
Чим займаєшся?
Навчаюся в університеті.
-Справді? -Так.
Яка спеціалізація?
Гра на фортепіано
-у Сеульському національному університеті. -Справді?
На якому ти курсі?
Старшокурсниця.
-Старшокурсниця? -Так.
Це мій перший семестр.
Я не навчався у коледжі, тож небагато про це знаю.
Це зрозуміло.
Нарешті ми більше знаємо одне про одного.
Це так цікаво. Я ще ніколи не бачила підводного підривника.
Я теж ніколи не бачився з піаністкою.
-Вони такі різні. -Дуже.
У мене дивне відчуття.
Можна тебе дещо спитати?
Ти думав, що я вийду?
Ні.
Я теж на це не очікувала, тож була дійсно здивована.
Я теж був здивований.
Я справді не думав, що ти вийдеш.
-На тому ланчі, пам'ятаєш… -Так?
…ми говорили про людей, які нас приваблюють?
Мені подобаються життєрадісні люди.
Я одразу подумав: «Я не її типаж».
Тож я зовсім не очікував, що ти вийдеш.
Я знав, що ти не обереш мене.
Але я подумав, що буде більш соромно обрати когось іншого лише
через страх, що ти не вибереш мене.
Тож я лишився вірним собі.
Зрозуміло.
Коли сьогодні довелося вирішувати,
я просто…
не знала, чи варто обрати того, кому подобаюсь я,
чи того, хто подобається мені…
Зажди секунду.
Я подумала, чи варто обрати того, хто мені цікавий.
Я думала про це деякий час.
Але я просто зробила, як підказувало серце.
Я просто подумала,
що навіть якщо не вийде, все одно повеселюся в Пеклі.
Тож я просто зробила свій вибір.
Але я була так здивована, коли ти вийшов.
Аналогічно.
Думаю, в нас була та сама думка.
Знаєш, як ти виграв у грі?
Так.
-Це було дійсно круто. -Ясно.
Але ти не дуже
виражаєш себе, на мій погляд.
-Ти не… -Я не люблю бути експресивним.
Тобто, я не дуже люблю показувати свої емоції.
-Коли я виражаю свої почуття… -Так.
…мені соромно.
Наче інші читають твої думки?
-Так. Точно. -Розумію.
Так хвилююче.
-Ми тут говоримо про свої почуття. -Так.
Було б добре, якби був хтось такий.
І як воно?
Добре.
Ти щойно виразився, що це дійсно добре?
Так. Це добре.
Здається, ми починаємо краще пізнавати одне одного.
-Так. -Так. Це приємно.
Гадаю, мені потрібен певний час, щоб здружитися з людьми.
Розумію.
Спочатку я виставляю щит.
-Але я хороший, коли зближаюся. -Так.
-Я жартую. -Добре.
Я буду терплячою.
-Гадаю, ти теж трохи грайлива. -Я багато жартую.
Але тобі не подобається, коли хтось переходить межу.
-Мені? -Так.
Мене це влаштовує.
Тоді нічого, якщо я перейду?
-Дивіться, як він сміється. Так мило! -Він обеззброєний.
Він закохався.
-Чарівний! -У нього навіть вуха червоні.
-Він обеззброєний. -Він чарівний.
Чин Йон засміявся.
-Він закохався в неї. -Ці двоє.
Я теж хочу змусити Чин Йона сміятися.
Чому моє серце калатає?
-У мене так само. -Правда?
-Наче фраза з фільму. -Вона мила.
-Те, що вона сказала, прекрасно. -У нього є інший бік.
То нічого, якщо я це зроблю?
Я бачу, як це.
Ти боїшся води?
-Ні. -Ні?
Ні.
Тоді ходімо у воду.
-У воду? -Так.
Якщо не хочеш, нічого.
Хочеш піти?
Я подивлюся на тебе.
Будеш дивитися?
-Я не проти будь-якого варіанту. -Добре.
Силь Гі і Тон У рухалися з різними швидкостями.
Але ці двоє як кардіостимулятори на марафоні.
-Так. -Ось так.
-Вони обоє повільні. -Так.
-Але вони розуміють одне одного. -Вона сказала, що почекає.
Але коли вона запитала, чи може перейти межу,
гадаю, вона ясно дала йому зрозуміти, що відчуває.
-Ви згодні? -Так.
-Точно. -А як би
ви почувалися, якби жінка, яка подобається вам, сказала би це?
Це звело б мене з розуму.
Я — жінка, але моє серце…
Чин Йон також засміявся, коли вона запитала, тож…
Силь Гі, мабуть, завжди була такою гарненькою, і чоловіки,
ймовірно, завжди намагалися завоювати її.
До неї завжди так ставилися, але зараз
вона зустріла Чин Йона.
Він не виражає свої почуття, прямолінійний,
навіть не несе її сумку.
Думаю, вона більше ним зацікавилася, тому що він так відрізняється.
Її зацікавленість у ньому очевидна.
-Вона дуже зацікавлена. -О, так.
Вони нагадують мені фільм «Титанік».
Він наче
розпатланий Леонардо Ді Капріо, а вона як принцеса.
Але вони дивним чином приваблюють одне одного.
Вона виражає свої почуття,
і це робить її більше чарівною.
Я відчуваю, що дивлюся на жінку,
-яка закохується. -І я.
-Силь Гі така мила. -Це точно.
Це так хвилююче.
РАЙ ХАН БІН І СО ИН
Що робиш?
Я просто бездумно…
Ти малювала?
Ти молодець.
Та ні.
-Хочеш, я тебе намалюю? -Так.
Зажди.
Треба було попросити тебе, коли на мені був макіяж.
Це так соромно.
Ти молодець.
Добре.
Ти такий зосереджений.
Я добре впорався, так?
Це максимум моїх можливостей із малювання людини.
Боже, дякую тобі.
Я зроблю тобі маску для обличчя.
Ось так. Буде холодно.
Зажди секунду.
Довірся мені.
Зажди.
Ця маска тобі завелика.
Вона холодна, але освіжаюча.
Тримайся.
Ось так.
Ось.
-Так погано? -Ні.
-Чекай, допоможу. -Я виглядаю, як панда.
-Ось… -Але це…
-Дай я скажу тобі, що це. -Це сльозовидна…
Не рухайся.
-Якщо ворухнешся… -Вона спадає, тому що я сміюся.
Наче сльоза.
ПЕКЛО
Нумо ставити питання по черзі.
Гаразд.
Я маю щось запитати в Йон Чже.
-У мене? -Так.
Можеш запитати мене…
будь-що.
Чи змінилися твої почуття після того, що сьогодні сталося?
Я не робитиму такий вибір, як сьогодні.
Чому?
Не думаю, що це спрацює.
Зрозуміло.
Думаю, я зробив невірний вибір.
Зрозуміло.
Я розумію.
Ти сказав, що думав, як вирішити сьогодні.
Так.
Ти розглядав когось із цих двох дівчат?
Так.
Мені цікаво.
У мене теж є питання.
Скільки разів ти змінював рішення після першого вибору?
Жодного.
-Увесь цей час? -Так.
-Справді? -Жодного разу?
Жодного разу.
То ти поклав око на одну людину.
Я хочу ближче познайомитися з нею, тож не змінював рішення.
А після сьогоднішнього дня,
гадаєш, ти його зміниш?
Ні. Наразі я так не думаю.
Спершу я хочу ближче познайомитися з тією, яка мене цікавить.
Але якщо вона відштовхне мене
або відмовить мені, то, може, так.
Тоді…
якщо вона завтра повернеться
і тебе знову не оберуть,
навіть після того, як ти висловиш свої почуття,
що ти робитимеш?
Якщо результат буде той же після розмови?
-Так. -Навіть після серйозної розмови з нею.
-Знову? -Так. Якщо його не оберуть.
Якщо мене знову не оберуть?
Я би плакала.
Якщо мені знову відмовлять…
Вона вже йшла з двома хлопцями.
-Якщо піде знову, це буде втретє. -Так.
Правильно?
-То в мене ще є шанс. -Гаразд.
-Отже… -То ти все одно обереш її?
-Ти обереш її, хай там що? -Думаю, спробую знову поговорити з нею
-до того дня, як будемо вирішувати. -Так, варто.
На це піде певний час.
Може, вона не знає про твої почуття,
навіть якщо ти думаєш, що знає.
Можливо, ти маєш рацію. Я на цьому не дуже знаюся.
Я за тебе вболіваю.
І я.
-Я тебе підтримую. -Дякую за щирість.
Справді?
Думаю, я дотримуватимуся першого вибору.
-Молодець. -Я не здаватимуся.
Поки що.
РАЙ ЧИН ЙОН І СИЛЬ ГІ
Давно я не плавав.
Ти так добре плаваєш.
Тобі весело, так?
Так, але мені ніяково.
Ти зараз дійсно добре виглядаєш.
Що?
У тебе невинний вигляд, але ти накачаний.
Ти гарно виглядаєш.
Вода тепла?
-Це наче гаряче джерело. Серйозно. -Справді?
Варто занурити ноги у воду?
Вода чудова. Тут добре.
-Справді? -Так. Дуже тепло.
-Думаю, ти пошкодуєш, якщо не зробиш це. -Правда?
Гаразд. Піду перевдягнуся.
-О Боже. -Що?
Господи.
-Це просто… -Справді?
Це сила кохання.
-Тон У не варто це дивитися. -Тон У…
Мені так соромно.
Не знаю, що робити.
-Тут дійсно тепло. -Я ж казав.
Так.
-Це було правильне рішення. -Так?
Але дійсно…
Що?
Учора я не поплавала.
-Учора? -Так.
Чому?
Ситуація була трохи…
Розумію.
Ну, сьогодні інша справа.
Знаю.
Це цікаво.
Це що, комариний укус?
Де?
Це синяк?
-Це? -Так.
Це родимка.
-Справді? -Так.
Як ти її помітила?
Я дуже добре помічаю таке.
Ну, типу того.
Ти зараз розслаблена?
Так, мені дуже добре.
Отже, жінки зіграли в гру,
а сьогодні грали чоловіки.
А вчора…
-Що? -Що це?
О Боже.
А вчора…
Як гадаєш, у яку гру ми би грали,
якби чоловіки і жінки грали разом?
Чоловіки і жінки разом?
Чому ти тремтиш?
Подумала про гру, в яку нас можуть змусити зіграти.
Гадки не маю, про що говорю.
Правда? Можу сказати.
Я просто…
просто кажу.
У мене є ще одне питання.
Яке?
Який у тебе типаж у зовнішності?
-Скажеш? -Твій.
-Справді? -Так.
Милий і сексуальний.
Тому я і запросив тебе на ланч сьогодні.
Чекай, чому ми перестали формально звертатися одне до одного?
Маєш рацію.
Ми якось почали говорити неформально.
Може, тому що нам так зручно?
Може.
Тобі на обличчя не попало?
Треба іти спати.
Тобі було весело, так?
Я радий, що ти зайшла сюди.
Зажди секунду.
Виходь.
-Ось так? -Так.
Дякую.
Що з цим хлопцем?
Серйозно. Хто він?
Це наче фільм.
Він робить речі, які зводять з розуму.
-Саме так. -Робить.
-Ці очі… -Він змушує
-її серце розтанути. -Кожна б закохалася.
Вони так невимушено трималися за руки.
Якби він попросив її руку, їй було б незручно.
-Тож він зробив так. -Ухопив її за палець.
-Він любить… -Він навіть не сказав їй зайти у воду.
-Він якось заманив її. -Вона вирішила перевдягнутися
-і увійшла. -Він заворожує.
Силь Гі не знала, чи варто заходити.
Але перш ніж вона це зрозуміла,
-він уже її вів. -Він просто її повів.
Думаю, Силь Гі розгубила свою пильність
поруч із Чин Йоном.
Я бачу, як між ними
палає полум'я.
Точно.
Хіба Силь Гі не інша зараз, ніж на побаченні
-з Тон У? -Очевидно.
Хто цей Чин Йон? Хто цей хлопець?
Ми не знаємо. Тому він і привабливий.
-Він загадковий. -Це точно.
ДЕНЬ 4
РАЙ ЧИН ЙОН І СИЛЬ ГІ
Чин Йоне.
-Можна увійти на секунду? -Авжеж.
-Заходь. -Добре.
Що там?
Ти знаєш, як укладати волосся?
-Я на цьому не дуже знаюся. -Справді?
Так.
-Тобі допомогти? -Так.
Я вперше укладаю жіноче волосся.
-Справді? -Так.
Ось так?
-Правильно? -Так.
Притиснути донизу?
Цю прядку треба більше притиснути.
Тут. Ось тут.
Ти впевнений, що все гаразд?
-Так. -Справді?
Так.
Просто треба обробити цю частину.
-Гаразд. -Це…
-Треба більше об'єму? -Так.
Агов, зажди хвилину.
Ні. Присядь.
Що ти робиш?
Це…
-Присядь. -Боже.
У тебе є лак для волосся?
-Зажди. Присядь. Давай я виправлю. -Дивно, так?
Ні, не дивно. Зажди.
Останній штрих — і буде ідеально.
Ні, зажди. Серйозно.
Що ти робиш?
Ти завжди…
-Він дійсно подобається Силь Гі. -Так.
Адже в такій ситуації
неважливо, хто робить тобі зачіску.
-Ви б сказали: «Що ти наробив?» -Точно.
Він просто їй подобається.
Так.
Будемо триматися.
-У нас вийде. -Вийде.
-Мені дійсно треба триматися. -Так.
Думаю, сьогодні буде досить важко.
-Я був таким учора. -Що?
-Я був таким учора. -Справді?
Чон У.
-Це сумно. -Чон У.
Коли я повернувся з сумкою.
Так. Це так…
Я знаю, як це.
-Сумка не здається важчою? -Так.
Сумка була дуже важкою.
-Я так само почувалася вчора. -Розумієш, так?
Так.
-Усе гаразд. -Це так…
Усе гаразд.
Якщо щось добре станеться, коли тобі сумно,
-почуватимешся краще. -Я почуватимуся краще.
Так.
Що як для Чон У все виходить добре,
а він тут плаче?
Він скаже: «Я нарешті можу піти!»
Може бути.
Це може статися за правильних обставин.
Але не плач перед вогнищем. Буде відчуття, наче це дійсно пекло.
Вогняне пекло.
Не думаю, що я зможу себе контролювати.
-Думаю, все буде добре. -Так.
Цікаво, як все буде, коли всі повернуться.
-І мені. -Мені теж.
Хочу дізнатися, з ким вона пішла.
-Так. -І я.
-Вони прийдуть разом. -Біжи до неї і понеси її сумку.
Що як її нестиме хлопець? Мені що, її вирвати у нього?
-Так. Просто вирви. -Так?
-Ні. -Це занадто.
-У нас багато часу. -Так. Час ще є.
Але Силь Гі зараз дійсно захоплена Чин Йоном.
-Ми повернулися. -Ми повернулися.
Обережно.
Будьте обережні.
Іди обережно, Со Ин.
Ми надто відстали?
-Усе гаразд. -Усе гаразд. У нас свій темп.
Так. Іди повільно своїм темпом.
У нас свій темп.
Чуєш їх?
Чуєш? Вони йдуть.
Вийдемо?
Ми повернулися.
Ми повернулися!
О Боже.
Ці двоє повертаються повільно.
Вам було весело?
-Так, ми повернулися. -Привіт.
-Привіт.
Добре відпочили?
Так, авжеж.
-Привіт. -Привіт.
-Було весело? -Так.
Так.
Ви в однаковому вбранні?
-Ні. -Ні, він мене копіює.
-Він тебе копіює? -Ні, це вона.
Вам було весело?
Я повернувся.
Підемо послухаємо?
Як воно було.
Послухаємо що?
Як ваші побачення?
Було дуже весело.
Гадаю, в них було гучно.
Ми просто базікали.
Але було дійсно весело.
Було весело, але й серйозна розмова була.
І я була дійсно здивована.
-Ми були в парку розваг. -Справді?
-Там був парк розваг? -Так.
-Справді? -Так от,
спочатку йшло вгору,
-потім раптом переверталося і повертало. -Так?
Поверталося ось так.
А ще є така штука,
яка рухається ось так.
-Я так не можу. Мені треба триматися. -Справді?
Думаю, Тон У міг робити щось активне.
-Що ти робив? -Думаю, я знаю, що означає ця посмішка.
Якщо це щось особисте про Надін…
-Це дещо несподіване. Чесно. -Я так і знав.
Це справді…
Настільки несподіване?
Я подумав, що вона дійсно неймовірна.
-Вона й справді неймовірна. -Мені так цікаво.
Думаю, це божевілля.
-Як пройшло? Було весело? -Так.
-Ви говорили англійською? -Так.
-Круто. -Ми говорили англійською.
Відколи ми почали говорити англійською, я сказала все.
-Це добре. -Це, мабуть, дещо зняло розчарування.
Так, він усе зрозумів.
-Це плюс. -Він здавався
-впевненим. -Упевненим?
-Упевненість. -Упевненість.
-У нього є впевненість. -Чимала.
Тож ви добре провели час. А Силь Гі? Мені так цікаво.
-Так. -Погляньте на її обличчя.
-Ні, прошу. -Люблю дивитися на обличчя людей.
-Справді? -Ти здаєшся іншою.
Ви вчора плавали?
Так.
Дізналася багато несподіваного про нього?
Так, дещо було несподіваним.
Що ти відчула, коли він сказав про роботу?
Я не надто здивувалася, але все одно було несподівано.
Ясно.
Як щодо його віку?
Він того віку, як я і очікувала.
Ти добре вгадала.
Так.
Чин Йон був іншим, ніж я очікував.
Та, з ким ти був, була не тією, про кого я думав.
-Аналогічно. -Я геть не вгадав.
То вам двом було весело?
Так. Я там був уперше,
тож мені було цікаво.
Ви багато розмовляли?
Розмовляли? Ну…
Думаю, я набагато більше розмовляв, ніж будучи тут.
Які в тебе відчуття, коли ти пізнав її?
Пізнав її?
Я дізнався її особисту інформацію,
але не думаю, що багато змінилося.
Було щось, що зробило її більш привабливою?
Ні, не думаю.
-То ти збираєшся краще її пізнавати. -Так.
Хай там як, це був твій перший день.
Але все одно, коли потрапляєш у Рай, багато говориш у перший день.
-Це правда. -Так, ми багато говорили.
-Усі зараз такі зацікавлені. -Так.
Авжеж.
-Тон У і Чон У. -Я подумав, що я на судовому засіданні.
«Пекло для самотніх» — це найгарячіше пекло у світі.
Сьогодні ви підете на побачення в Пеклі за власним вибором.
Присвятіть трохи часу сьогодні, щоб краще пізнати особу, в якій ви зацікавлені.
-Ти йдеш говорити з Со Ин, так? -Так.
-Йон Чже. -Йон Чже.
Що?
-Він біжить. -Що?
-Ти йдеш говорити з Со Ин, так? -Так.
-Скажеш, як закінчиш. -Добре.
Боже, Йон Чже.
Це було круто.
Він просто пішов.
Це має бути Со Ин, так?
Боже. Дайте мені секунду.
-Однак там буде Со І. -Що?
Можна мені увійти на секунду?
Що?
Він уже тут.
Со Ин, у тебе є хвилина?
Так, думаю, так.
-Вийдеш на секунду? -Ні, в мене немає часу.
Силь Гі, в тебе є хвилина?
-Так. -Ні.
-У мене немає часу.
Ні.
Хтось надушився одеколоном?
Це, мабуть, я.
-Ти? -Так.
Я подумала, що запах знайомий.
Переклад субтитрів: Ганна Волошина