СІН СИЛЬ ГІ
ПАК СЕ ЧЖОН
ЧХВЕ ЧОН У
ЛІ СО І
ЧО ЙОН ЧЖЕ
ЛІ НАДІН
КІМ ХАН БІН
СІН ТОН У
ЧХВЕ СО ИН
КІМ ЧИН ЙОН
ПЕКЛО ДЛЯ САМОТНІХ
Сьогодні така хороша погода.
Со Ин, як ти змушуєш мене ревнувати, коли я взагалі не ревнивий?
Я жартую.
Тобі було весело?
Ну, так.
Я була в Раю.
-Давай перейдемо тут. -І підемо на пляж?
У нас зараз є трохи вільного часу.
Так.
-Я був першим, хто вийшов. -Так.
Але навіть якби ти не підійшов, я, мабуть, підійшла б до тебе.
-Справді? -Так.
-Мабуть, підійшла б. -Зрозуміло.
БЮВЕТ З ГАРЯЧИМ ШОКОЛАДОМ
Хочеш тут посидіти?
Я вранці ходив бігати.
-Справді? -Так.
Бачиш, які доріжки зробив?
Бачу.
Я бігаю, коли cтурбований.
Чому ти стурбований?
-Перебування тут трохи виснажує мене. -Зрозуміло.
Так.
Мені це було цікаво.
Оскільки я пішла в Рай із Хан Біном,
-я думала, ти можеш погано почуватися. -Ясно.
Чесно кажучи, я не був у доброму гуморі.
Я би збрехав, якби сказав, що все було добре.
Ти маєш рацію. Я не був у доброму гуморі.
Якщо ти цікавишся кимось,
думаю, краще поговорити з цією особою і розставити всі крапки над «і».
Звичайно, я знаю, що це змагання,
але просто використовуватиму свої сильні сторони.
Ось чому я вийшов перший.
Розумію.
-Це трохи не в тему… -Гаразд.
-…але пам'ятаєш особливу трапезу? -Так.
-Приз за перемогу між чоловіками? -Так.
Так.
Я бачила, який ти був цілеспрямований.
-Ясно. -Ти був дійсно крутим.
Дякую. Я дуже хотів перемогти.
Якби ти виграв побачення з особливою трапезою, з ким би ти пішов?
Мені б довелося добре це обміркувати.
Я не знав би, яку дівчину обрати другою.
Але ти точно була б першою, кого б я обрав.
Зрозуміло.
-Це чесна відповідь. -Я був…
дуже чесним.
-Зрозуміло. -Чесно кажучи, сьогодні я…
я не хотів розвідувати ґрунт.
Коли ми вирішили поговорити, і ти сказала, що вийдеш,
я лише хотів сказати: «Я трохи ревнував».
Але якось натомість
я кажу все чесно.
Певною мірою ми йдемо в одному…
Дякую.
В одному…
В одному напрямку?
Так.
ХАНХЕ, ХОН ЧІН КЬОН, ЛІ ДА ХІ, КЮХЬОН
Це просто…
Двоє людей, які чекають…
Як почуваєшся? Які думки?
-Я вчора говорила з Йон Чже. -Так, я вас бачив.
-Коли мені хтось до вподоби, йду ва-банк. -Ясно.
Але він не хоче поспішати, хоче пізнати кожного.
Чесно, мені так не здається.
Думаю, він поклав око лише на Со Ин.
-Йон Чже? Справді? -Так.
-Він одразу ж помчав із намету. -Так.
-І пішов спершу до неї. -Так.
Якби він хотів поговорити з різними людьми,
я думав, що він би найбільше цікавився тобою.
Так. Несхоже, щоб він дійсно мною цікавився.
Якби в мене було 100 годин на спілкування,
я б хотів 90 з них провести з однією людиною.
-Ясно. -Може, навіть більше.
Якби я міг, вчинив би так.
А як щодо тебе?
Якщо Со Ин скаже, що не цікавиться тобою,
що робитимеш?
Думаю, все одно намагався би.
Якби ми не були в Раю, мабуть, не намагався би.
Але там я дуже багато про неї дізнався.
Може, вона мені сподобалася раніше, але вона показала зацікавленість у мені
вперше, коли ми потрапили в Рай.
Через це,
гадаю, я би докладав ще більше зусиль.
-Так я не шкодуватиму згодом. -Ясно.
Пекло…
Мені не вистачало цього місця.
Знаю, я була в Раю.
Тілом я була там, а от серцем…
Частина його лишилася в Пеклі.
Я постійно про тебе думала.
Коли вони повернуться після розмови,
головне те, про що вони говорили.
Для нас обох це буде складно,
але ми мусимо слідувати за серцем, так?
Але все може змінитися в майбутньому.
-Ми не знаємо, що станеться. -Так.
Але…
Я знаю, як захистити своє.
У мене ніколи нічого не відбирали.
Як довго вони розмовлятимуть?
І не кажи.
Довго говорять.
Це важко.
Коли ми сюди прийшли, в мене була важкість на серці.
Зараз тобі краще?
Так.
Я не думала, що ми вільно підемо на побачення одразу ж.
-І я. -Але я дуже зраділа.
-Що? -Вони йдуть сюди.
Ідуть сюди? Справді?
Вони наближаються. Десь…
за 100… ні, 200 метрів.
Не знаю. Не можу сказати.
Що робитимеш?
Я не впевнений, чи вони повертаються, чи йдуть ще кудись.
Думаю, вони повертаються.
Я щойно про дещо подумав.
-Що? -До цього я був із Со Ин,
тож, гадаю, якщо підійду до неї зараз, можливо, це буде тиснути на неї…
Тиснути на неї…
Мені дещо складно зустрічатися поглядом із Хан Біном.
Цікаво, про що вони говорили.
Не думаю, що ти б на неї тиснув.
Але якщо не підійдеш зараз,
-можеш проґавити шанс. -Розумію.
-Ти даєш їй час подумати. -Так.
Але ти вже дав їй час.
Якщо даси їй більше часу,
вона врешті-решт визначиться.
Розумію.
Гадаю, ти маєш рацію.
Ходімо, щойно вони розійдуться на вершині пагорба.
Ходімо.
Я тут ніколи не сиділа.
Зажди.
-Вони сіли он там. -Що тепер робитимемо?
Вони двоє разом…
Мені щойно сяйнула думка.
-Ми бачили, як вони проходили повз? -Так.
Вони виглядали щасливими.
-Я відчуваю від них схожу енергетику. -Так.
Со Ин…
-дуже зріла, як на мене. -Так.
-І Йон Чже здається теж зрілим. -Так.
-То я думаю, вони, мабуть, добре ладнають. -Так.
-Зрозуміло. -Боже. Обличчя Со І…
Мені за неї сумно. Боже.
Це занадто.
Що відбувається?
Бачили, як Йон Чже
-одразу попрямував до Со Ин? -Так.
Учора він сказав Со І, що визначиться
-і одразу ж розповість їй. -Так.
Думаю, він хотів поговорити з нею, бо вона пішла із Хан Біном.
-Так. -Але після розмови з нею
і якби Со Ин відмовила йому,
думаю, він хотів дати шанс Со І.
Хотілося б дати їм час, щоб поговорити одне з одним принаймні один раз.
Чи це колись буде?
-Але Йон Чже… -Але коли Йон Чже пішов у Рай,
думаю, він повністю закохався в Со Ин.
Тож я не певен, чи він має дати знати Со І,
щоб вона забула про нього.
Не знаю, що правильно.
Просто погодьмося, що не вигоріло.
Але вони не можуть сказати: «Не судилося», —
і просто повернутися додому.
-Вони мають бути разом. -Так.
-Точно. -Продовжувати бачитися.
Силь Гі, останнього разу ти сказала, що нам варто помінятися книжками…
Справді? Ти приніс свою?
-Поглянь. -Гаразд.
-Якщо сподобається, поміняймося. -Добре.
У цій альтанці ми сиділи й розмовляли в перший день.
-Як ти почуваєшся? -Добре.
-Усе гаразд? -Так.
Як тобі мій обідок для волосся?
-Виглядає чудово. -Мені краще з ним чи без?
Може, зняти?
З ним ти мила.
Але без нього ти мила і сексуальна.
Тоді буду без нього.
Так. Краще бути і такою, і такою. Але в обох випадках ти гарна.
Ти, мабуть, хочеш поговорити з іншими.
Так.
З ким ти ще мало говорила?
Ну…
Може, з Йон Чже?
-Точно. -Правда?
Ми взагалі не говорили.
-Узагалі? -Так.
А ти, Чон У? Є хтось, із ким ти ходів би краще познайомитися?
-У мене? -З ким би ти хотів поговорити?
Ну…
Я думаю…
Я вже з нею говорю.
-Так. -Зрозуміло.
Дякую.
-Я вже з тобою говорю і я… -Розумію.
Хочу більше з тобою говорити.
Я думаю, в Пеклі достатньо часу, щоб це зробити.
Якщо в нас тут будуть змістовні розмови,
думаю, ми можемо певною мірою зблизитися.
-Це мило. Дякую, що запросив мене. -Справді?
-Так. -Мені це не дуже вдається.
Мені це не дуже вдається.
Я ніколи ні до кого не підходив першим.
Ніколи в житті?
-Справді? -Так.
Але я підійшов до тебе, тому що дійсно хотів поговорити з тобою.
Якби я так не почувався, гадаю, я б чекав.
Дуже тобі дякую, правда.
Думаю, я теж маю…
Чесно, до сьогодні я не мала змоги розібратися в своїх думках.
-Розумію. -Мені потрібен час,
щоб усе серйозно обміркувати.
-На самоті? -Так.
Дякую.
На початку було небагато можливостей поговорити.
Але зараз ми досить швидко зближуємося.
Я хвилювався ще про одне.
-Коли ми почали… -Підеш зі мною?
Так. Гаразд, ходімо.
Але коли ви весь час разом…
Надін.
-Бувайте. -Зрозуміло.
-Не квапся. -Побачимося.
Надто яскраво.
Візьмемо сонячні окуляри.
-У мене є. -Добре, я візьму свої.
-Зустрінемося тут. -Добре.
Вона така мила.
Люблю, коли люди так роблять. Швиденько підфарбовуються.
Це добре, коли хочеш виглядати краще для того, хто тобі подобається.
Агов, ти гарно проводиш час?
Що?
Що ви робили всередині?
Просто розмовляли, а зараз я збираюся поговорити з Надін.
-Справді? -Так.
Бувай.
-Він навіть не відповів. -Жодної відповіді.
-Вибач. -Необов'язково бігти.
У тебе сонячні окуляри.
-Гарно. Тепер усе виглядає краще. -Так?
Саме так.
-Ходімо по воду ось туди. -Добре.
-Я вперше туди іду. -Знаю.
-Проведи мене туди. -Провести? Добре.
Тут так гарно.
-Де нам сісти? -Де тут тінь?
-Тінь… -Сідай тут.
-Гаразд. -Тут є тінь.
-Тобі буде добре? Тут дуже сонячно. -Так.
Тут немає тіні.
-Просто загорю. -Жодної тіні?
-Тоді добре. -Добре.
«Добре».
-Я тебе пристосовую. -Ти продовжуєш говорити англійською.
Я тебе пристосовую.
Тут чудово.
Так гарно.
Яких стосунків ти прагнеш?
Що ти маєш на увазі?
Яких шукаєш?
А це що означає?
-Ну, яких хочеш. -Хочу?
Ага, тепер розумію. Які хочу.
Я не люблю, коли люди липнуть.
-Щодня пишуть. -Так і знав.
Я б радше була в стосунках без обов'язків, але гарячих.
-Без обов'язків, але гарячих? -Так.
Веселих, але старанних.
-Зрозуміло. -І пристрасних.
А щодо роботи…
-Той, хто зосереджений на роботі. -Так.
-І сильно захоплений нею. -Так, це точно.
Гадаєш, тут є хтось такий?
-Ще не знаю. -Ти не впевнена.
Я не впевнена.
Хочу поговорити з різними людьми.
Ясно.
Я ще не знаю,
але, думаю, в тебе робота за професією.
Це лише здогадка.
У мене таке відчуття від тебе,
що ти дуже впевнена в тому, чого хочеш.
Ну, якщо тобі цікаво…
-Добре. -Добре. Ти розумієш, про що я, так?
Це мило.
Які стосунки ти хочеш? Хочу запитати в тебе те саме.
Стосунки, де я і мій партнер упевнені в тому, що робимо.
Що це означає?
Відчуваємо впевненість у своїх сферах.
Хтось, хто впевнений щодо своєї роботи.
-Справді? -Так.
Ти здаєшся більш волелюбним.
-Але я не люблю недисциплінованих людей. -Зрозуміло.
Я би хотів, щоб мій партнер був на чомусь зосереджений.
Також я люблю бути на самоті
-і насолоджуватися цим часом. -Зрозуміло.
Я теж. Я відчуваю те саме.
Також люблю бути на самоті.
Нещодавно в моєму житті…
Розумієш?
-У житті? -Так.
Неподалік чи нещодавно?
-Нещодавно в твоєму житті. -Так, нещодавно.
Так. Отже, нещодавно я відчула, як важливо бути на самоті.
Це важливо і…
Мені дійсно треба вчити корейську.
Ні. Це так привабливо.
Ні, треба вчити.
Цікаво, яка в тебе робота.
-У мене? -Так.
-Дякую, що цікавишся мною. -Мені дуже цікаво.
Інші люди мене так не цікавлять.
Мені не варто це говорити,
-але я стежила за тобою. -Невже?
Так. Ти був дещо холодним, але я також думала, що ти доволі милий.
-Справді? -Ти часто це чуєш?
-Що ти доволі милий. -Я?
Милий?
Думаю, ти перша,
хто каже мені таке так скоро після знайомства.
Зрозуміло.
Але ти доволі милий.
Не знаю, як це пояснити,
-але ти по-дивному милий. -По-дивному?
Те, як я це сказала, було…
Вибач.
-Це доволі мило. -Надін навіть ще миліша.
Знаю, Надін. Боже.
-Вони добре ладять. -Так.
-Я також у захваті від них. -І я.
-Цікаво, як піде далі. -Я в захваті.
-Він знаходить взаєморозуміння з усіма. -Так.
-У Надін недосконала корейська,
-а в Чин Йона — англійська… -Так.
…але їм від цього смішно.
Чекаю на те, щоб бачити їх так само багато, як Силь Гі і Чин Йона.
Тобі сподобалася подорож до Раю?
Так.
Як це було?
Ну, було просто…
-Можеш нам розповісти… -Просто…
Ти зараз наче заснеш.
Мене трохи виснажила спека.
Думаю, ви робили там щось активне.
Хіба? Я не впевнена. Я просто трохи…
Що робити при сонячному ударі?
-Привіт. -Привіт.
-Добре поговорили? -Так.
Виглядаєш щасливою.
-З ким ти говорила? -Привіт.
-З Чин Йоном. -Ясно.
Куди ви ходили?
-Туди, де вода з льодом. -Ясно.
-Він пішов до роздягальні? -Ні.
Він пішов сюди.
Справді?
-Після того, як я підсушуся. -Так. Ось так.
Нанеси. У тебе зараз почервоніє шкіра.
Я дійсно почервоніла.
Усе гаразд.
Усе гаразд. Думаю, я просто виснажена.
Він не сказав «ні»
чи інші слова, якими б відмовив мені.
Але все розвивалося в цьому напрямку.
Гадаю, я почала розуміти і відчула це,
тож не могла нічого вдіяти з тим, що мені сумно.
Мені просто стало сумно.
Усі йдіть сюди!
Це так круто!
Ти такий крутий!
Дякую!
Тут тільки ми!
Де Силь Гі?
-Де Силь Гі? -Вона там.
Її тут немає.
-Раніше в неї стався сонячний удар? -Так.
Саме так.
-Це Чон У? -Так.
Повеселився?
Що? Так.
Але ти виглядала виснаженою через спеку.
-Ось, тримай. -Що це?
-Якщо в тебе сонячний удар… -Що це за добавки?
-Вітамін D3 і магній. -Справді?
Я ще приніс тобі маску для обличчя, яка заспокоїть твою шкіру.
Ти сказала, що в тебе чутлива шкіра,
тому, гадаю, тобі буде на користь використати її ввечері.
-Дякую. -Це алое.
Обожнюю його.
Який він уважний.
-Це був гарний жест. -Це точно.
Я була дуже знервованою і, до того ж, зневодненою, тож почувалася недобре.
Але Чон У підійшов до мене і проявив турботу.
Він здався мені дуже уважною людиною, і я почувалася вдячною.
Я не можу сказати, хто подобається тобі, Се Чжон.
Я не знаю нічого про Чин Йона.
Але сьогодні, коли ми деякий час були разом, я спостерігала за ним.
Здається, він зацікавлений у Надін.
-Справді? -Так.
Думаю, він просто пізнає кожного ближче.
Чин Йон пізніше приєднався до шоу.
-Так. -Оскільки він приєднався пізніше,
думаю, що він ще не впевнений ні в кому.
-Ще ні? -Так.
Думаю, так.
Якщо ви з Надін
-хочете завоювати серце Чин Йона… -Так?
…тоді тобі час
лізти геть зі шкури і виразити свої почуття.
Він уже побував у Раю з Силь Гі, де вони багато спілкувалися.
Я впевнена, вони чудово провели час разом.
Силь Гі…
Самотні. Вийдіть до вогнища.
Чекай.
Гадаю, ми маємо рацію.
-Це те, про що ми думали. -Ми поцілили в яблучко.
Я нервуюся.
Думаю, це буде нова учасниця.
-Або учасник. -Або обидва.
Чоловік і жінка?
Думаю, жінка вийде перша.
-Хтось іще прийде? -Справді?
Усе і так досить складно.
І не кажи.
Для тих, хто втратив мотивацію…
Гадаю, так.
-Це може їх мотивувати. -Так.
-Так захоплююче, що хтось іде. -Це хтось новенький.
Як гадаєте, хто прийде?
Жінка?
Чому я нервуюся? Наче це наший перший день.
Я почуваюся так само.
Дивіться, хтось іде.
-Це хлопець. -Це хлопець.
Що?
Він виглядає дуже високим.
-Це хлопець? -Це хлопець.
Нове обличчя.
Це хлопець.
-Він у костюмі. -Костюм?
Він наче…
Вигляд, як у актора.
Він дуже високий і симпатичний.
Що?
Він крутий.
-Дуже високий. -Дійсно високий.
-Привіт. -Привіт.
Приємно познайомитися.
-Приємно познайомитися. -Приємно познайомитися.
-Привіт. -Привіт.
-Дякую.
Сідай.
Мене звати Кім Се Чжун.
КІМ СЕ ЧЖУН
Думаю, до моїх привабливих рис належать
доброта і вміння робити так, щоб іншим було комфортно.
І я думаю, я по-своєму милий.
Я багато граю в теніс — зараз як хобі.
У мене непогані навички гри в теніс.
Я б хотів зустріти жінку з добрим і життєрадісним характером.
Я швидко відкриваюся таким людям.
Я знаю, що пізно приєднуюся до шоу, але якщо тут є жінка, яка мені сподобається,
я не пошкодую сил, щоб завоювати її попри всі обставини.
-Я дуже радий бути тут. Дякую. -Дякую.
-Приємно зустрітися. -Вітаємо.
Ти виглядаєш таким екзотичним і симпатичним.
У тебе дуже глибокий голос, він гарно звучить.
Тут є ще хтось.
Це жінка.
Ще одна людина.
Чекайте, чому я аплодую?
-Привіт. -Приємно познайомитися.
Ласкаво просимо.
-Привіт. -Приємно познайомитися.
Привіт, мене звати Ім Мін Со.
ІМ МІН СО
Я з тих, хто «на язиці мід, під язиком лід».
Люди вважають, що в мене м'який характер
і я часто сміюся.
Але якщо є щось, що я хочу чи вважаю за потрібне зробити,
я рішуче розбираюся з цим.
Мені подобається певний тип хлопців, тож, якщо я зустріну такого,
я закрию очі на все інше і піду в атаку.
Оскільки я приєднуюся пізно, в мене буде небагато шансів.
Тому, гадаю, я маю швидко знайти когось, хто мені
сподобається, і зосередитися на ньому.
-Привіт. -Ласкаво просимо.
Приємно зустрітися.
Тут так гарно.
-Правда? -Так.
Як пройшла твоя подорож сюди?
-Було багато сходинок. -Так?
Я хотіла на всіх поглянути, але боялася, що впаду.
Цим двом, мабуть, ніяково.
Але, судячи з того, як вони говорять, ясно, що в них є мотивація.
Думаю, Се Чжун
-здається досить похмурим. -Може, він найстарший?
Так, у мене є таке відчуття.
Цікаво, як Се Чжун може змінити динаміку подій.
-Мені цікаво. -І мені.
-Цікаво, що буде далі. -Точно.
-Ходімо. -Приготуймо їжу.
-Які будуть інгредієнти? -Які вони?
Сподіваюся, щось добре.
Чекайте, це кімчі.
Кімчі?
Тунець і кімчі.
Шеф-кухарю, що в нас в меню на сьогодні?
Зробимо рагу з кімчі
-і смажений рис з кімчі? -Так.
-Так! -Так!
-Смажений рис — це добре. -Звучить чудово.
-Привіт. -Там немає тарілок, так?
-Привіт. -То як щодо цього?
-Хіба в нас нічого немає? -Ще раз: як тебе звати?
Я — Лі Надін.
Надін. Яке гарне ім'я.
-Тут у всіх гарні імена. -Боже. Дякую.
-Ти не бачиш тут ліхтар, так? -Тоді…
Чекайте. Рагу з кімчі і тунцем?
Рагу з кімчі і тунцем.
Покладімо наш одяг позаду.
Добре.
-Може, нічого немає. -Дійсно?
-Трохи є. -Справді?
Цього буде досить?
Що ми готуємо?
Смажений рис із кімчі…
Підготуймо інгредієнти. Будь ласка, помийте їх.
Які це?
-Твій піджак… -Так?
…я поклала он там.
-Дякую. -Рагу з кімчі і смажений рис із кімчі.
-Так, просто… -Мабуть, нам треба економити воду.
Нам треба все викидати.
Мені треба щось понести.
У мене щойно виникла дивна думка.
Якщо двоє новеньких зійдуться
-і не взаємодіятимуть ні з ким більше… -Так?
-…це теж буде прекрасно. -Я подумала про це п'ять хвилин тому.
Вони добре виглядають разом.
Так. Це точно.
-Щоб не накопичувались. -Мін Со?
-Водою… -Як тебе звати?
Я — Кім Се Чжун.
-Се Чжун. -Так.
-Помий двічі і залиш, нехай стече. -Вийми це.
-Новенькі дуже стараються. -Ми намагаємося.
Щоб було пряне…
Ти справді знаєш, що робиш.
-Справді? -Ти наче місцевий.
Підемо за водою?
Хочеш піти за водою?
Так, ходімо.
-Хочеш піти? -Можна, я піду?
Мені піти за водою?
-Давай. -Я повернуся.
-Я допоможу з вогнем. -Хочеш піти за водою?
Хочеш набрати води?
-Добре. -Давай.
Я не маю йти.
Со І щойно допомогла їм піти разом.
-Я знаю. -Правда?
Я можу це зробити.
Ми були перші, хто пішов за водою?
-Саме так. -Це так. Круто.
Хіба я не виглядаю, як студентка?
Так.
Ти виконав завдання?
Для нього це вперше,
-але він упорався. -Упорався?
-Чекайте, що? -Він вже все зробив?
-Боже. -Усе готово.
Що відбувається?
Минулого разу знадобилося десь 20 хвилин,
-щоб розпалити вогонь. -Так.
Готово.
Легко. Гаразд.
Добре. Наступне.
Він небагатослівний.
Думаю, Чин Йон незвичайний, тому що ви знаєте,
-що між ним і Силь Гі щось відбувається. -Так.
Але Силь Гі кудись пішла з двома іншими.
Хіба це не турбує його?
Його цікавить лише багаття. Погляньте на нього.
-Хіба ви так не думаєте? -Ось що змушує Силь Гі
-ще більше непокоїтися. -Точно.
Але він навіть не вдає це.
Він просто зосереджений на розпалюванні вогню, так?
Так.
-Як гарно. -Це так.
Ви не думаєте, що погода сьогодні особливо прекрасна?
Наповнімо їх водою.
Добре тече.
-Помилуймося краєвидом, поки чекаємо. -Так.
Не можу не дивитися.
Саме спостерігання за цим допомагає позбавитися…
-Розчарування? -Так.
Я хотів запитати про твою подорож до Раю.
З Чин Йоном?
Як тобі було з ним спілкуватися?
Я не дуже впевнена, що він за людина.
-Ти хочеш більше з ним спілкуватися? -Тобі варто з ним більше спілкуватися.
Так.
У них обох є почуття до Силь Гі.
Ти була там зі мною. Ти зрозуміла, який я?
-Коли ти побачила мене. -Так.
Ти розгадала мене?
-Так. -Зрозуміло.
Це мало бути не так легко. Може, я був надто відкритий щодо себе.
-Це взагалі сезонне? -Ти добре добрався сюди?
-Зайняло більше часу, ніж я очікував. -Зробімо все можливе.
-Було дуже багато сходинок, так? -Так.
Сходи були вузькими, тож я ледь не впав кілька разів.
-Справді? -Так.
-Тепер нас 12. -Так.
-Я хотів тебе навчити. -Я це вже вмію.
Ми ж одна велика сім'я, так?
Так.
Якщо в тебе є якісь питання чи потрібна допомога, звертайся.
Добре. Дякую.
Добре. Гадаю, смакуватиме.
-Ти знаєш, як це різати? -Так.
Вгадай.
-Хіба ти так не думаєш? -Піде багато часу.
-Треба старанно працювати. -Я так завжди роблю.
Ти їх так…
обережно ріжеш.
Що? Це?
Немає причини поспішати.
-«Немає причини поспішати». -Ти такий хлопець.
Це діалект?
Може.
Я збиралася це зробити, але якось звалила всю роботу на тебе.
Так. Ти мною командуєш.
А ти не знав?
Справді?
Це добре. Думаю, можна зробити ще.
Чотири банки…
Це для рагу. І це.
Це для бульйону.
Часник і…
Хто добре чистить часник?
Я можу.
-Справді? -Так.
-Це нелегко. -Я спробую.
-Думаю, цього вистачить. -Обережно.
Я можу це зробити. Я спробую.
-Так? -Де цибуля для рагу?
-Я це зроблю. -Злий олію…
-Зрозуміло. -Почнемо?
Так, я це зроблю.
-Дякую. -Авжеж.
Людиною, яка найбільше мною опікувалася, коли я прийшов,
була, на мою думку, Со І.
Я зміг швидше пристосуватися, тому що вона подбала про мене.
-Силь Гі. -Так?
-Підійди. -Що ти сказав?
Підійди, будь ласка.
Мені помити посуд?
Так. Я намилю посуд мийним засобом, а ти можеш просто ополоснути.
Гаразд.
Ти добре миєш посуд?
Думаю, непогано.
-Я дивитимусь, як ти робиш. -Добре.
-Чому ти раніше не вийшла? -Що?
Чому ти не вийшла?
-Коли ви були на пляжі? -Так. Тобі було погано?
-Так. Я погано почувалася. -Зрозуміло.
Може, ти захворіла, бо вчора було занадто весело.
Саме так.
-А зараз тобі краще? -Так.
Що з цим посудом? Він не закінчується.
І не кажи.
Чон У, що ти там робиш із перцем?
Чон У…
Я просто знову покладу це всередину.
-Ти вже все? -Так.
Ти людина-посудомийка.
Я зробив усе інше, поки ти возилася з тією однією тарілкою.
-Силь Гі. -Це так мило.
Силь Гі.
Боже. Хто це не зробив?
Силь Гі.
Чин Йон так дивно говорить.
Так?
Коли бавиться, він говорить із повагою, але коли хвилюється,
переходить на неформальний тон.
Справді?
Він використовує шанобливі звернення до Силь Гі,
але його ставлення раптом змінюється,
коли він питає, чи все гаразд.
«Зберися, Силь Гі.
Але з тобою все гаразд?»
У Кюхьона і те, і те виходить мило.
-Ти не можеш зімітувати Чин Йона. -Вони різні.
Що це?
-Ти використовуєш два ножі? -Так.
Мені треба це швидко нарізати.
У нас тут робот.
Робот-кухар.
Ти Росомаха чи що?
Шеф-кухарю, рис виглядає добре. Ідеально як для смаженого.
Давайте підсмажимо.
Добре.
Щось приємно пахне.
-Правда? -Так.
Дуже добре пахне.
-Цей аромат. -Виглядає добре.
Це смажений рис із кімчі!
Налітаймо!
-Смачного. -Смачного.
-Смакота. -Смачно.
Як же добре.
Так смакує.
Думаю, це найсмачніше, що я тут їла.
Дуже смачно.
Ти вмієш готувати?
Ні. Лише допомагаю, коли треба.
Ти добре запам'ятовуєш імена?
Намагаюся.
Ясно. Скільки вже запам'ятала?
-Може, ще жодного? -Ні, деякі запам'ятала.
Чиї імена пам'ятаєш?
Силь Гі.
Тон У. Йон Чже.
Се Чжон.
Що?
Се Чжун, приготуйся.
З часом запам'ятаю. Зараз не пригадаю жодного.
Є дехто, хто використовує бейджі.
Дехто, хто не запам'ятав наші імена.
Він досі не може запам'ятати.
Я над цим працюю.
Він прибув тільки вчора.
Їжа була такою смачною.
-Так. Ідеальною. -Точно.
Є двоє новеньких, які щойно приєдналися.
-Ситуація ніякова. -Так, але принаймні Се Чжун
-говорить із Со І. -Так.
Со І дбає про нього.
-Се Чжун має відчувати вдячність. -Так.
Гадаєте, в Се Чжуна можуть виникнути почуття до Со І?
Але коли Со І підійшла до нього поговорити,
він практично не дивився на неї.
Я думаю, він така людина.
Він дивився прямо перед собою, відкриваючи консервну банку.
Коли він підійшов до неї, щоб допомогти
відкрити, не сказав: «Давай допоможу».
Він просто байдуже підійшов і зробив це.
Може, йому ще ніяково встановлювати зоровий контакт.
Я бачила, що за вечерею всі жінки дуже цікавилися Чин Йоном.
Але цікаво, до кого в Чин Йона є почуття.
Коли Чин Йон розпалює вогонь чи нарізає інгредієнти,
біля нього завжди хтось є.
Але Силь Гі — єдина, кого він сам покликав.
Так.
Тому, думаю, вона точно важливіша для нього.
Місяць прекрасний.
-Так. -Не можу не дивитися на нього.
-О Боже. Тут пиво. -Що?
Пиво?
-Пиво? -Я хочу.
Новеньким варто сісти посередині.
-Сідайте посередині. -Новенькі посередині.
Ось тут.
Дякую.
-Лівша, так? -Так.
Ось тут.
-Ми надто близько сидимо. -І не кажи.
-Це добре. Мені подобається. Тепло. -У всіх є?
Він поруч із Со І, але…
-Незручно. -Спробував сісти на інше місце,
але повернувся сюди.
-Але Со І… -Вона це відчула.
-…однозначно відчула. -Так.
Що? Справді?
Рекомендую ось це.
-Дякую. Тобі подобається пиво? -Що?
-Любиш пиво? -Так, люблю.
Проголосімо тост.
Будьмо. Зробімо хвилю.
Будьмо.
-Будьмо. -Будьмо.
Смачно.
-Дуже смачно. -Так добре.
Тепер, коли в нас є новенькі,
-чому б не розпитати їх? -Так, розпитаймо.
Який у тебе типаж?
-Вона така прямолінійна. -Я казала тобі.
-Так. -Це «Пекло для самотніх».
Так.
Щодо особистості,
мені подобаються люди, які думають про інших.
-Ясно. -Ясно.
А щодо зовнішності…
Мені подобаються харизматичні люди,
але це не так важливо.
-Зовнішність не дуже для мене важлива. -Харизматичні люди?
Але якщо треба обирати, то хтось із вольовими рисами.
-А ти, Мін Со? -Як щодо тебе?
Щодо зовнішності, мені подобаються люди з гарною посмішкою.
-Люди з гарною посмішкою. -Так.
І чоловіки з міцною статурою.
А щодо особистості,
мені подобаються хороші манери.
-Манери. -Хтось такий.
Мені подобаються люди, з якими мені комфортно.
-Це ваш перший день у Пеклі. -Так.
І як вам тут?
-Ваше перше враження чи… -Чесно,
тут ще не відчувається, як у пеклі, тому що сьогодні було так…
-Вона ще не розпробувала. -Ні.
На це піде кілька днів.
Я чекаю з нетерпінням на те, щоб відчути тут пекло.
-Я рада, що тобі тут подобається. -Так.
-Се Чжон. -Так?
А як тобі у Пеклі?
-У Пеклі? -Так.
Ти справді хочеш мою думку?
-Що? -Ти пошкодуєш.
Ну, це новий досвід.
Але з нього можна вирости.
-Зрозуміло. -І він допоміг мені пізнати себе.
-Так, ти маєш рацію. -Ким я є…
Вона у Пеклі чотири дні.
-Правда? -Вона скаже тобі все, як є.
Ти теж, так?
Так, тож…
-Ми можемо тобі про це розповісти. -А ти, Чон У?
-Що я відчуваю? -Так.
Що ж, Пекло — це місце, в якому
іноді почуваєшся, наче в раю.
Я думаю, у всіх різні відчуття стосовно цього місця.
Воно може бути і пеклом, і раєм.
-Одне або інше. -І рай, і пекло.
Це рай?
-Так, це рай для мене. -Це рай.
Я дуже щасливий.
Прямо зараз це рай.
Пиво смачне.
-Чудово, так? -Так, ідеально.
Гадаю, нам потрібна соджу.
-Але… -Ти все?
-Ще одну. -Так, ще одну.
-Ти більше не питимеш? -Так.
-Там дим? -Зроби номер три.
-Чотири, три… -Погляньмо.
-Хочеш пересісти? -Ні, все гаразд.
Це важко.
-Ти опинився у в'язниці. -Хочеш сісти тут?
-Тут немає диму. -Давай.
-Точно? -Так.
Усе гаразд. У мене тут комунікаційний бар'єр, тож…
-Він сказав, що хоче помінятися місцями. -Так.
Думаю, це так кумедно.
Він намагається сісти поруч із Со Ин.
Точно.
-Ось так? -Ні, ось так.
Коли вона туди пересіла?
-І не кажи. -Коли вона туди пішла?
-Що ти робитимеш, Силь Гі? -Що?
-Ми можемо швидко поговорити? -Прямо зараз?
-Так. -Авжеж.
Тут нікого немає?
Хочеш поговорити, дивлячись на океан?
-Авжеж. -Добре.
-Тоді сядьмо поряд. -Добре.
Коли ми вперше повернулися з Раю, я хотів поговорити з тобою наодинці.
Ясно.
Я думав, що в мене не буде багато шансів
це зробити після повернення з Раю.
Гаразд.
-І я не помилявся. -Ясно.
Якщо чесно, моє враження про тебе змінилося
після повернення з Раю.
І як воно змінилося?
Ну…
Я подумала, ми не дуже добре зійшлися.
-У якому сенсі? -Ну…
Просто…
Ти просто ставишся до мене,
як до когось значно молодшого, ніж ти.
Я маю на увазі,
що розумію, що ти хотів бути дбайливим.
Може, ти просто уявляв мене значно молодшою,
тож ти так поводився, бо я тобі подобаюся.
Але я відчула, що ти не сприймаєш мене серйозно через мій вік.
Ось що я відчула.
Чесно кажучи, ти маєш рацію.
Я просто хотів дбати про тебе.
Так.
І, можливо, я ставився до тебе, немов ти значно молодша за мене.
Але коли в людини є почуття до когось,
-піклування робить її щасливою. -Гаразд.
-Думаю, це я і намагався зробити. -Розумію.
Я розумію.
Тож коли я повернулася з Раю,
я багато міркувала і мені було важко.
Як це пояснити?
Думаю, зараз я почуваюся зручніше поряд із тобою.
Може, не в ролі потенційного
любовного інтересу, але я відчуваю, що ми можемо зараз стати близькими друзями.
Отже, коли ми повернулися з Раю, мені було нелегко з тобою говорити.
Наодинці, я маю на увазі.
То ти хотіла провести більше часу з іншими?
Так. На той час, гадаю, я хотіла дізнатися більше про інших.
Хай там як, саме тут треба пізнавати людей
і знайти когось, хто тобі сподобається, так?
-Так. -Тож я захотіла зосередитися на цьому.
Мабуть, зараз є більше людей, із ким ти хочеш краще познайомитися.
Так.
Вона вперше заговорила про свої почуття.
-Так. -Я розумію, про що вона.
Вона чесна.
Тон У не може повірити.
Вони провели час разом,
але відчуття в них геть різні.
Тон У постійно казав, як добре він провів із нею час.
А Силь Гі нарешті чесно виразила,
як вона почувається,
але Тон У не вірить у це.
Він ставив одне й те саме питання десь чотири рази.
Усе питав і питав.
Тон У…
Упевнений, Тон У це відчув.
Усі зникли, а я і не помітив.
І не кажи, так?
До цього хтось сказав, що іде в туалет,
але потім люди почали зникати.
Ось так буває.
-Справді? -Так.
Там самі жінки?
Що?
Він зараз оточений чотирма жінками?
Гей. Що це таке?
-Це чотири на одного? -Що це?
-Ось так буває. -Справді?
-Так. -Я на цьому не дуже знаюся.
Я прямолінійний. Просто кажу: «Можемо поговорити?»
Їхній сигнал говорить, що вони йдуть у туалет.
-Це сигнал? -Так.
-Справді? -Так.
Не дивно, що всі встали.
Вони всі пішли в туалет, так?
І не повернулися.
Точно.
У тебе є хтось на думці?
-Ти це скажеш? -Ти хочеш з кимось поговорити?
-Я? -Так.
Я хочу поговорити з усіма хоча б один раз, і з тими, з ким ще не говорив.
-Ти ідеш назад? -Що?
-Я іду в туалет. -Добре.
-Бувай, Силь Гі. -Бувай.
Силь Гі.
-З тобою все гаразд? -Так.
Ходімо поговоримо.
Добре.
Хто там всередині?
Надін і друг, з яким ти говорила вдень.
Хто? Хлопець?
-Так. -Чон У.
Pegasus.
Думаю, він гарний конкурент.
Так кумедно.
Я йшла повз і почула:
«Я хочу поговорити з усіма хоча б один раз».
Я навіть не знав. Ти була позаду?
Ти був в оточенні жінок.
І ти це сказав.
Ти виглядав таким зарозумілим.
-Справді? -Так.
Чому ти мала проходити повз у цей момент?
Паршивець.
Чудово.
Це було смішно.
Ти бачила сьогодні захід?
-Так, було гарно. -Тож бачила?
Так. Коли ходила за водою.
-Що? Ти ходила за водою? -Так.
-Коли? -Ти мене не бачив?
-З ким? -Ти не звертав уваги.
Ні, ти зникла з мого поля зору.
Ти мав би за мною наглядати.
Чому ти постійно зникаєш?
Але я за тобою наглядала.
То тобі було весело спілкуватися?
-З ким? -З ким ти зараз говорила.
-Тон У? -Так.
Так. Тон У.
Ні.
Чому ні?
Ти не провела добре час?
Я йому все чесно сказала.
І що ти сказала?
Що не маю до нього почуттів.
-Справді? -Так.
То ти вмієш бути чесною.
Так.
Ти добре почуваєшся зараз?
Здавалося, тобі сьогодні було не добре.
Та й зараз не думаю, що тобі дуже добре.
У мене поганий настрій.
Такі речі
казати нелегко.
-Розумію. -Тож…
-Тому що тобі довелося бути чесною? -Так.
Я так засмутилася.
-Але я… -Так?
Я просто…
йду зараз за своїм серцем.
Чому ти не поговорив із Силь Гі?
Тому що вона говорила з Тон У.
Вона говорила з Тон У, тож…
Це набагато складніше, ніж я думав.
І не кажи.
У всіх збігається вибір.
Після того, як я вдруге повернулася з Раю,
всім було дуже цікаво дізнатися, як мені було з тобою.
-Справді? -Так, постійно питали.
Хлопці і мене питали. Але я просто казав: «Усе просто було добре».
Але я дійсно добре провів час.
Просто не хотілося це говорити.
І я не хотів, щоб інші уявляли нас разом.
Якби я так сказав, вони б запитали, чому.
Тож я постійно говорив:
«Усе було гаразд».
-Але мені дійсно було добре. -Так.
Я також казала, що не впевнена.
Ходімо.
Ходімо туди.
Ти втомилася, тож сьогодні тобі варто…
-Ні, я не втомилася. А ти — так. -Ні, я — ні.
Серйозно, я думаю, ти маєш подбати про себе.
-Силь Гі. -Так?
Ви закінчили розмову?
-Ти напідпитку? -Я сонна.
-Ти сонна? -Так.
Хочеш піти спати?
Поговорімо завтра.
-Ти, мабуть, виснажена. -Так.
Гаразд.
Іди всередину, я принесу тобі книгу.
Прочитай лише один абзац, перш ніж підеш спати. Добре?
Оскільки ти надто втомлена.
-Я тобі принесу. -Добре.
Ти поговорив із нею?
Вона дуже втомлена, тож я просто принесу їй книгу.
Можна увійти?
Так.
Я швидко.
Я помітив для тебе. Прочитай ось це. Добре?
-Добре. -І йди спати, добре?
На добраніч.
Не нервуй надто сильно, коли когось зустрічаєш.
Якщо продовжуєш напружуватися, це тому, що ти занадто стараєшся.
Припини докладати стільки зусиль, і все врешті-решт вийде.
Це те, що він хоче сказати?
Так, думаю, так він повідомляє про свої почуття.
Розслабся, і ти зрозумієш, що робити.
Нерозділене кохання — це так сумно.
О Боже.
Кудись ідеш?
-Можемо поговорити? -Авжеж.
-Чесно кажучи… -Так?
Я хотів запитати, чи можемо ми поговорити.
Так.
Я просто хотів подякувати тобі
за те, що ти запитала перша.
Коли ми говорили вчора,
я сказав, що скажу,
-як почуваюся, перш ніж буде запізно. -Так.
Але я подумав, що буде запізно, якщо не поговорю з тобою сьогодні.
Ясно.
Чесно, я багато про це думав. Серйозно. Я кажу правду.
І думаю, наразі я відчуваю, що…
упродовж того часу, що залишився…
мені слід спілкуватися…
з іншими людьми.
Чи, може,
скористатися цим шансом…
поговорити з іншими, як це можливо.
Думаю, так для мене буде краще.
Зрозуміло.
Хай там як, такі в мене думки.
-Але коли ти говориш «інші люди»… -Так?
…якщо вже ми тут чесні,
я не питала в тебе про інших людей.
Я говорила лише про нас,
-тому що це могло бути грубо. -Так.
Але зараз, здається, в мене немає вибору.
-Так. -Тож я хочу спитати тебе.
Коли ти сказав про «інших людей», ти мав на увазі Со Ин, так?
Думаю, я — єдина, хто постійно стежив за тобою.
Звичайно, це могла бути не тільки я,
але я саме це і робила.
Але мені стало погано через те,
що я знаю, що ти поклав око лише на Со Ин.
Ось як я почувалася.
Це правда?
Ти відчуваєш зараз те, що відчуваю я.
Правда?
Я не можу цього заперечити.
Я не можу зарадити своїм почуттям.
Авжеж, ти не можеш зарадити своїм почуттям.
Я це розумію.
Чесно, я кажу, що розумію,
але я не достатньо зріла, щоб дійсно розуміти.
Це нелегко.
-Це нелегко. -Так.
Але, думаю, це можливо.
Тому що час все розставить на місця.
Це важливо для мене зараз,
але з часом це вже не матиме такого значення.
Якщо ми про це зараз поговоримо,
я думаю, нам буде зручніше в товаристві одне одного.
-Так. -Тобто,
я сказала, що хочу пізнати тебе,
але це також може означати,
що ми можемо стати хорошими друзями або приятелями.
-Якщо це тебе влаштовує. -Так.
Тож я подумала, що ми зможемо добре проводити той час, що залишився тут.
Можемо мимохідь питати одне одного, як ми спали і таке інше.
-Розумієш? -Так.
Я подумала, що було б добре мати з тобою такі стосунки.
Якщо залишити почуття в стороні, якщо ми зможемо дружити,
гадаю, кращого я б не міг і просити.
Ось що я відчуваю.
Добре.
Ще п'ять днів.
-Сподіваюся, ми поладимо. -Я теж.
Я хочу навчитися готувати в Хан Біна.
-Ясно. -Приготую тобі щось смачне.
Я сказала це лише щоб тебе насмішити.
-Ну ж бо, посміхнись. -Добре.
Дякую, що розповіла про свої почуття.
Усе гаразд.
-Дякую, що розповів, як почуваєшся. -Нема за що. Я…
Не треба мені дякувати.
-Підемо назад? -Так.
-Останній ковток? -Так.
-На добраніч. -На добраніч.
Ніч буде довгою.
Дивитися на це
було майже задушливо.
Аналогічно.
-Утішати треба Со І. -Так.
Але в Йон Чже не було іншого вибору, окрім як сказати Со І жорстоку правду.
Так.
Здавалося, що Со І втішає його,
щоб він не почувався погано.
Це було так сумно, тому що це Со І потрібна підтримка.
Вона з сумом говорила, що з нею все гаразд.
Я впевнена, що і з ним не все гаразд.
Мабуть, ні.
Але, гадаю, розмова пройшла добре.
-Що? -Не думаю.
Як можна приглушити свої почуття
-і передумати? -Точно.
«Будьмо друзями відзавтра» — це так не працює.
Але навіть якщо вона відмовилася від нього,
Со І буде нелегко
наблизитися до будь-кого на шоу на цьому етапі.
О Боже.
-Це вже не смішно? -Що нам робити?
Со І не може просто піти?
-Відпустіть її. -Ще ні…
Усе, що треба, це човен.
Як вона все це переживе?
Так. Хіба ми не можемо надіслати їй гелікоптер?
Точно.
-Боже. -Со І дуже смілива.
ДЕНЬ 5
Тобі вчора було не дуже добре, так?
-Так. -Як тобі сьогодні? Добре?
Так, тому що ти так добре про мене подбав.
Як? Їжею?
Ти був лікарем.
Якщо тобі ще щось треба, у мене є добавки Омега-3.
Ти зазвичай дбаєш про своє здоров'я?
Так. Добре здоров'я приводить до щастя. Щоб бути щасливим, треба бути здоровим.
Так.
Я вдячна за те, що ти зробив вчора.
Але в неї вже є свій лікар.
Я гадала, що ти маєш на увазі.
Господи.
У Чон У думки лише про одну людину.
-Що відбувається? -Цей хлопець…
-Він захворів? -Це новенький.
Новенький просто спить.
-У нього годинник на руці? -Новенький?
Я розумію, чому він втомився.
Він прийшов сюди вчора. Мабуть, він втомився.
Ми всі вчора лягли пізно.
Згадай наш перший день. Авжеж, він втомився.
-Ми були як… -Ми відключилися.
Ми були такими.
У перший день ми просто відкинулися і спали.
Ми знаємо, як це.
Будь ласка, прокинься.
-Ти маєш сісти в такому положенні. -Боже, як я добре спав.
«Пекло для самотніх» — це найгарячіше пекло в світі.
Сьогодні тільки новоприбулим учасникам, Се Чжуну і Мін Со,
буде дозволено обрати собі пару, з ким би вони хотіли піти в Рай.
-Вони на це заслуговують. -Серйозно?
-Зараз з'ясуємо, хто їм подобається. -Так.
Це привілей.
Вони це заслужили.
-Часу немає. -Так.
Вони прямо зараз вирушать у Рай.
Я так заздрю. Жодного разу там не була.
Цього я зовсім не очікував.
Як вони думають дати їм можливість вибору?
Вони зможуть зробити вибір сьогодні вдень.
Для когось це може бути дуже жорстоко.
-Так. -Так.
-Вони можуть обирати. -Я гадки не мав, що вони підуть.
Думаю, чим привабливіша твоя пасія, тим більше нервуватимеш.
Цікаво, хто піде.
Мені цікавий Йон Чже.
Не знаю, як це сталося.
Якщо мене це не влаштовує, що робити?
Я хочу його собі.
Я дійсно хочу виграти.
Усе стало таким, відколи з'явився Чин Йон.
Я ще не впевнена в Чин Йоні.
У мене до неї сильні почуття, але вона
морочить мені голову. Мені це не подобається.
Я відчуваю, що в мене заберуть усе.
Я дійсно хочу перемогти.
Він — це щось.
Переклад субтитрів: Ганна Волошина