ŠIN SUL-KI
PAK SE-ČONG
ČCHOI ČONG-U
I SO-I
ČO JUNG-ČE
I NADINE
KIM HAN-PIN
ŠIN TONG-U
ČCHOI SO-UN
KIM ČIN-JONG
KIM SE-ČUN
LIM MIN-SU
PEKLO PRO NEZADANÉ
Chtěla bych jít do Ráje s…
Chtěla bych jít do Ráje s Han-pinem.
HANHE, ČIN-KJUNG, DA-HI, KJUHJUN
Co?
Vzdala to.
So-i si vybrala…
Han-pina.
Han-pine, vyjděte prosím…
- Chce si to užít. - …za So-i.
- Čau. - Vydejte se do Ráje.
V kotlíku jsem nechal návod na přípravu rýže.
Páni, teď máme problém.
Její výběr je celkem…
nečekaný. Dost nečekaný.
Ahoj.
Pojďme zažít srandu.
Tak jo.
- Vezmeš mi to? - Jasně.
- Jdeme. - Ta taška vypadá napěchovaně.
- Jo, je těžká. - Pojď.
- Hej, máme stejné barvy. - To jo.
To je náhodička.
- Užijeme si to. - Dobře.
Zaplaveme si a pochutnáme si.
Nemůžu uvěřit, že jsem dostala tuhle šanci.
Kdybys byla třetí, tak bych s tebou teď nejel.
- Užijeme si to. - To zní dobře.
- Nejedou tam jako pár. - Jo.
Není to lež?
So-i si to namlouvá.
Bylo to dost nečekané,
- ale tohle je… - Ne.
- …dost dobrý výběr. - Přesně, jsem ráda.
- Teď se můžu uvolnit. - Ne, So-i si lže do kapsy.
- Tohle není správné. - Jde o to,
že jí Jung-če jasně řekl, jak se cítí. Tak proč by na něm měla lpět?
Ale právě
měla na jazyku „Čo“ pro Čo Jung-če, ale pak řekla Han-pina.
Byla to jediná volba.
Možná na něj nechtěla tlačit.
Možná už nechtěla vypadat vlezle.
Ale takhle to je smutnější.
To jo.
Teď vybírá dívka na druhém místě, Min-su.
Min-su, prosím, jmenujte osobu, se kterou byste chtěla jet do Ráje.
Skončila jsem třetí.
Mám vybrané tři muže.
Ale mám-li být upřímná, dva z nich mě vlastně nezajímají.
Kdybych skončila první, vybrala bych si Čin-jonga.
Jsem zvědavá…
na všechno, co se ho týká.
Jsem tak nervózní. Podle mě to bude Čin-jong.
Myslím, že si vybere někoho jiného.
Chci jít do Ráje
s Čin-jongem.
S Čin-jongem.
Min-su si vybrala Čin-jonga.
- Vyjděte, prosím. - Fakt?
- A vydejte se s Min-su do Ráje. - To snad není pravda.
Šílenost sama.
S Čin-jongem.
Čin-jongu, vyjděte, prosím a vydejte se s Min-su do Ráje.
Můžeš si zvolit stejnou osobu.
Takže se jí tolik líbí, aby s ním šla dva dny po sobě.
Má oči jen pro něj.
To se jí tak líbí?
Pojďme.
- Dáme si drink. - Dobře.
Dáme si drink a upřímně si promluvíme.
- To zní dobře. - Jo?
Jo.
Čin-jong tak trochu chodil kolem horké kaše, když říkal, co chce.
- Ale stejně si ho vybrala. - Je odhodlaná.
- Neustoupí. - To jo.
Min-su dělá maximum,
- aby získala osobu, co se jí líbí. - Přesně.
- Jo, a je upřímná. - Jo.
Přišlo mi, že si na osobní rovině dobře rozumí.
- To jo. - Fakt?
Hodně spolu žertují.
Fakt? Oba jsou tedy hodně hraví.
Dobře si spolu rozumí. Po žertování se oba často smějí.
Na třetím místě se umístila Nadine.
Nadine, řekněte jméno člověka, se kterým chcete jet do Ráje.
- Chudák holka. - To teda.
Co bude dělat?
S kým Nadine půjde?
Nevím, koho má říct.
Nadine si vybere Se-čuna nebo…
- Myslím, že Se-čuna ne. - Toho ne.
- Vybere si Čong-ua nebo Tong-ua. - Jo.
Netuším.
Ne, Čong-ua ne.
Toho ne. Mám špatný pocit.
- Proč to říkáš, Sul-ki? - Prosím.
Nadinina volba je nejmíň předvídatelná.
Co když si vybere Čong-ua?
- Určitě ne. - Nejspíš jo.
- Nejspíš tebe. - Ne.
- Počkat. - Čong-u doufá, že ne.
Právě.
Nadine, nevybírej si ho.
Chci jet do Ráje
s Jung-čeem.
Jung-čeem?
Nadine si vybrala
Jung-čea.
Jung-če, vyjděte prosím a vydejte se s Nadine do Ráje.
Užij si to.
Moc jste spolu nemluvili.
Jung-čea.
Jung-če, vyjděte prosím a vydejte se s Nadine do Ráje.
- Mám ti to vzít? Je to těžké? - Ne, v pohodě.
Byl jsi v šoku, že jo?
Ne, byl jsem jen překvapený, ale…
- Dej mi to, vezmu ti to. - Jsem v pohodě.
- Je to těžké. - To nevadí. Pojďme.
Trvalo ti to dlouho.
- Byla… - Bylo to těžké rozhodnutí?
- A nikdy jsme se moc nebavili. - To je fakt.
Byla jsem jen…
Všechno se zkomplikovalo.
Myslím, že mezi nimi asi vznikne porozumění, jakmile se začnou bavit.
Ale já…
A Nadine ví, že Čong-uovi se líbí Sul-ki.
To jo.
Chtěla Čin-jonga, ten už nebyl.
- Jo. - Takže zbýval Se-čun a Jung-če.
- To jo. - Ale Se-čun se pořád trochu stydí.
- Takže asi neměla jinou možnost. - To jo.
Ale je jasné,
že tyhle tři páry budou dnes v Ráji hojně pít.
Tímto se uzavírá vybírání dvojic do Ráje.
Budeme spát?
Budeme prostě spát? Venku je stejně pošmourno.
To je super.
Ani dnes nemám chuť na jídlo.
To jo.
Dnes to bude zábava. Uvaříme si něco dobrého.
Voníš jako Jung-če.
- Je to jeho? - Jo.
Oblečeme si něco pohodlného.
- Pohodlného. - Prostě pohodlného.
Dáme si něco k snědku.
Hej, proč je to počasí dnes tak pošmourné?
- Že jo? - Tak ponuré.
- Proč jsem smutná? - Co je s námi?
Ale já mám rád, když prší.
Měl by rád všechno. I kdyby přilétl tajfun.
Proč Čong-u tak vtipkuje?
- Zajímalo by mě, co bude za jídlo. - Mě taky.
Hej! Vepřový bůček.
- To snad ne. - Co?
- To je úžasné.
To jako fakt?
- Co? - Počkat.
Fakt?
Bude báječná večeře.
Co kdybychom udělali tohle?
Jeden klasický bůček a jeden kočudžangový bůček?
Kdo chce krájet vepřové?
- Já. - Zkusím to.
Dobře.
Ten nůž je malý.
Opatrně.
Kde jsou rukavice?
Počkej, pozor na ruce.
Jak se to krájí? Takhle?
Hej, jde ti to.
Tumáš, mohla by ses pořezat.
A na rukou ti zůstane vůně masa.
- Aha. - Taky si je vezmu.
Sul-ki, umíš to s nožem?
Myslím, že celkem jo.
Máš mokrou ruku, nepodaří se ti navléknout rukavice.
Ukaž.
- Pomůžu ti. - Takže…
Potřebujeme tenčí plátky.
Zahýbej prsty.
Dobře.
Je to horké.
Pozor na ruce.
Můžu ji nakrájet na kostičky, že?
Jo, to zní dobře.
Je tak milý.
Čong-u má oči jen pro Sul-ki.
V takových chvílích mi chybí náš kuchař.
Jasně, ale zvládneme to.
- Dáme to. - Jo.
- Han-pin. - I Čin-jong prý dobře vaří.
- Fakt? - Měl mi to ukázat, ale…
- Furt jezdí pryč. - To ne, ale říkal to.
- Ale není tu. - Možná je jen mluvka.
- To je ten kočudžangový bůček? - Jo.
- Nebude to moc pálit, že ne? - Trochu bude.
Mám dnes chuť na něco ostrého.
Příjemně pikantního.
- Máš chuť na pálivé, když jsi naštvaný. - Nejsem. Chci se jen cítit dobře.
Takže teď se necítíš dobře?
To tak voní.
Maso jsem už dlouho nejedl.
- Dobrou chuť! - Dobrou chuť!
Dobrou chuť!
- Dobrou chuť! - Jo.
Děkujeme.
- Dobrota. - To jo.
To se ti, povedlo, Čong-ue.
- Fakt? - Jo.
- Je to dobré i bez rýže. - Že jo?
- To jo. - Jsem plná.
To jsou naše fotky?
- Sul-ki a mě. - Fotky přátel.
Jsou moc hezké.
Vyfoťme se.
Co třeba hned teď?
Musíme jít blíž.
Tři, dva, jedna.
Vyšlo to dobře?
Ty jo, nemůžu se dočkat.
Nedívala jsem se do kamery.
Zavřel jsem oči.
Řekněme, že to bylo schválně.
Vyfoťme se spolu.
- Jak? - Selfíčko.
Čong-u je v sedmém nebi.
Tady mu to stačí.
- Jo. - To je fakt.
Tři, dva, jedna.
Sluší vám to spolu.
- Sluší vám to. - Neuděláme na výšku?
Znovu se fotíme?
Jo aha, jen vy dva.
Spotřebujete celý film.
Dívala jsem se na ni.
- Tak to vypadá hezky. - Přirozeně.
Přirozeně.
To je sranda.
- Na výšku je hezčí. - To jo.
Tahle fotka se mi líbí.
Mně taky.
RÁJ: SO-I A HAN-PIN
- Dobrou chuť. - Dobrou chuť.
- Pojďme. - Jo.
Dobrota, jak jinak.
Tady máš omáčku.
Přemýšlela jsem v Pekle o tom,
jak jsi slušný a zdvořilý.
- Fakt? - Jo, všimla jsem si toho.
Nejdřív mi přišlo, že jsi takový jen k So-un,
protože se ti líbí.
- Ale jsi takový ke všem. - To rád slyším.
Jen jsem ti to chtěla říct.
To je dobře.
- Víš, proč jsem si tě vybrala? - Proč?
Chtěla jsi se bavit, že jo?
To taky.
Protože s tebou je největší sranda.
Po tom, co jsem o tom přemýšlela, jsem věděla, že s Jung-čeem
- by to dopadlo tak, jak čekám. - Oba byste…
Možná by to nebylo příjemné. Určitě bych se snažila se tak necítit.
Jak jen mám své pocity popsat?
- Myslím, že by to bylo divné. - Jasně.
Myslím, že by ti to ublížilo.
Když jsi včera se Se-čunem odešla do Ráje,
všichni muži tleskali.
- Fakt? - „So-i pojede!“
Tleskali jsme, ale já měl stále obavy.
Proč?
Říkal jsem si, že to není to rande v Ráji, po kterém jsi toužila.
Všichni říkali: „So-i je určitě nadšená.“
„Konečně se tam dostane.“
Ale já si říkal, že to pro tebe možná není tak super.
Tak jsem jim řekl, že se o tebe bojím.
To jo. Může to být fajn, ať už jsi v Ráji nebo v Pekle.
Přesně.
Zažil jsem, o kolik těžší to bylo po návratu z Ráje.
Každopádně…
Jela jsem se Se-čunem.
Čekala jsem, že budu pořád myslet na Jung-čeho,
nebo že budu zklamaná.
Tohle jsem čekala. Ale to se nestalo.
- Aha. - Je to jen…
Nevím, jestli ve mně zůstalo hodně pocitů.
Ale byla to krátká doba.
Tak jsem se asi ve vlastním zájmu snažila z toho rychle vzpamatovat.
Rozumím.
A co ty?
Pro mě to taky bylo těžké.
- Já vím. - Jo.
Nevím, kde se stala chyba.
Ani nevím, jestli se vůbec stala nějaká chyba.
- Je to těžké. - To jo.
RÁJ: NADINE A JUNG-ČE
Dáš si šampaňské?
Jo, cokoliv.
Já jen…
Je to divné, když to řeknu?
- Povídej. - Je to o Čin-jongovi.
Stejně o mě nemáš zájem
a jsme tu jako přátelé…
Takže, co máš v plánu s Čin-jongem?
Nevím.
Nevíš? Ale půjdeš za ním, že jo?
Nevím.
Jejda, ty nevíš?
Fakt nevím.
- Fakt? - Ale zajímá mě.
Je zábavné jenom s ním mluvit.
Má v sobě nečekanou a přitažlivou stránku.
Myslím, že v tom je jeho největší kouzlo.
Je moc příjemné s ním být.
A jsem na něj zvědavá.
Myslím, že by bylo fajn s ním jít do Ráje.
- A co tedy budeš dělat? - Co?
Co budu dělat? Nemám tušení.
Fakt absolutně nevím.
Asi jsem prostě tady.
- Proto jsem tu s tebou v Ráji. - Aha.
Jo.
Když o tom tak přemýšlím, musela jsi být rozrušená.
Když jsem tam stála…
tak nějak jsem si myslela, že si Min-su vybere Čin-jonga.
Přála sis, abys získala druhé místo?
- Druhé? - Protože jsi byla na třetím.
Jasně. Ráda bych byla na prvním.
- Na prvním? - Jo.
Kdybys byla na prvním, vybrala by sis Čin-jonga?
- Jo. - Aha.
Pojďme dát hlavy dohromady a něco vymyslet.
Dobře.
- Tohle mi jde. - Dobře.
Umím dobře vymýšlet strategie a tak.
- To je jako poradna. - To jo.
Han-pin a So-i by se k nim mohli přidat.
- Mají dostatek židlí. - To jo.
RÁJ: MIN-SU A ČIN-JONG
- Děkuju za dnešek. - Děkuju.
Dnešek proběhl rychle, přejížděním mezi Peklem a Rájem.
To jo. Od teď to bude pokračovat tímto tempem.
- Od teď? - Jo.
Když jsi mě viděl poprvé,
jaký byl tvůj dojem?
- Připadala jsi mi jako primadona. - Aha.
- A že si s tebou nesednu. - Fakt?
Ale při povídání jsem se cítil dobře.
Cítil jsem se dobře.
- Zdálo se mi, že jsi dost upřímná. - Opravdu?
- Jo, příjemně jsme si popovídali. - Aha.
Překvapilo mě, jak rychle s tebou ubíhal čas.
Tak jsem o tom přemýšlel.
Co se týče vztahu, který chci, myslím, že bych se raději
na začátku cítil trochu nepříjemně,…
než úplně pohodlně a uvolněně.
Jsem typ člověka,
který má tendenci cítit se pohodlně v nepříjemných situacích.
Ale s tebou je mi příjemně.
Což…
mi ztěžuje to, abych tě bral víc romanticky.
Upřímně řečeno tomu od začátku tak nebylo.
Když jsem ve vztahu, nemám rád pohodlí.
Ale tohle bylo poprvé, kdy jsem se cítil pohodlně.
Tři hodiny utekly jako voda.
A tak podobně.
Ale možná, že i pohodlí je v pořádku.
Tohle se mi honilo hlavou.
A já si říkal, jestli to nakonec nebude trochu nejednoznačné?
Teď je to hezké, ale…
Tak chci využít téhle příležitosti,
abych ti upřímně řekl,
jak se cítím.
- Protože máme málo času. - Jasně.
Když jsme spolu předtím mluvili,
řekl jsem, že chci mluvit s dalšími,
- abych ti trochu napověděl. - Rozumím.
Ale ty sis mě zase vybrala, za což jsem ti vděčný.
Myslím, že tehdy mi to došlo.
Že bych ti dnes
měl říct, jak se cítím.
To už jsem se rozhodl, takže jsem byl smutný.
Ale nechtěl jsem ti zkazit celý den.
Proto jsem s tebou chtěl mluvit teď,
když jsme tu naposledy.
Chtěl jsem chránit tvé city, dokud si nepromluvíme.
Takže tak.
Dobře, chápu to.
Když jsem k vám přijela, doufala jsem a představovala jsem si šťastný konec.
Ale od této chvíle si myslím, že mým cílem je
nelitovat žádného rozhodnutí, které tu udělám,
a vytvořit si smysluplné vzpomínky.
Takže…
kdybych si vybrala někoho jiného, protože bych si myslela,
že nemáš zájem, tak by mi to nepřipadalo jako Ráj.
A taková já nejsem.
Taková nechci být a ani to od sebe neočekávám.
Takže…
není mi líto toho, jak to dopadlo včera ani dnes.
Děkuju, že to tak bereš.
Ráda bych ti taky poděkovala, že jsi se mnou sem přišel.
- Fakt jsem si to užil. - Jasně.
Když si povídáme, čas letí jako voda.
- Jsou upřímní. - To jo.
Min-su říká, že vždy následuje své srdce a ničeho nelituje.
Ale zdá se, že si i nadále bude vybírat Čin-jonga.
V těchto konverzacích můžeme vidět, v čem je Čin-jong přitažlivý.
Působí velmi přímočaře, ale je i ohleduplný a citlivý.
A mluví tak, aby se necítila nepříjemně.
Myslím, že Min-su to vzala dobře a dokázala k němu být také upřímná.
Takže bych řekl, že ani jeden z nich nebude tohoto rande litovat.
A líbí se tedy Čin-jongovi Sul-ki?
Možná jo, ale řekl, že by chtěl mluvit s jinými lidmi.
Doposud byl ale skutečně otevřený jen k Sul-ki.
- To jo. - Jenom k Sul-ki, takže…
Sul-ki chce jít za tím.
- Oběma se stýská. - To jo.
- Protože on je moc populární. - To jo.
Když se nad tím zamyslíte, využil dva z devíti dnů s Min-su.
- Pro Min-su to byla nejlepší volba. - Máš pravdu.
Min-su chtěla jen strávit čas s někým, koho má ráda, a ničeho nelitovat.
- Ohňostroj před stany? - Tohle už jsem dávno nedělal.
- Děsivé. - Pospěš si.
To je děsivé.
Dal jsem je příliš blízko k sobě?
Ty jo!
- Pane jo! - Co to bylo?
- Hej! - Která vybuchla?
Ta se spustí později…
- Co to bylo? - Ty jo!
- Ta se spustí později… - Co to bylo?
- Ty jo!
Taková krása!
- Co to bylo? - Co to je?
Proč jste chtěli ohňostroj, srabíci?
Měly jste zůstat v posteli.
To je nádhera.
Máme zapáleno.
- Nakreslíme srdce. - Fajn.
- My kreslíme takhle. Vy takhle. - Dobře.
Tři, dva, jedna.
- Co to je? - Co to děláme?
- Sul-ki. - Dva kruhy najednou.
Ty jo.
Je to fakt hezké.
- Půjč mi svou. - Dobře.
Zapálím další.
- Zhasíná mi. - To byla sranda.
To byla sranda.
- Něco mě zajímá. - Co?
Líbí se ti teď ta samá osoba, která na tebe
udělala dobrý první dojem?
Jo.
- Kdo? - Povídej.
- Kdo to je? - So-i.
So-i?
- So-i? - So-i?
Jo.
Je tak malá, že mi na ní záleží.
Myslíš na ni.
Taková hláška.
„Na to, že jsi tak malá, na tebe dost myslím.“
Jako z anime. „Nemůžu ji dostat z hlavy.“
Nevím. Nemůžu si pomoct, ale všímám si jí.
Tak pak…
Jak se cítíš, když dnes jela do Ráje s někým jiným?
Je to dobře.
Upřímně.
- Chceš, aby byla šťastná. - Jo?
Na něco se mě předtím zeptala.
Zdálo se, že o tom hodně přemýšlela.
Řekl jsem jí, ať udělá, co jí bude příjemné.
A jestli to udělala, je to dobře.
Tak to jo.
Nezklamalo tě to?
- Aspoň trochu? - Neřekl jsi jí o svých citech?
Jsem rád, že šla za tím, co jí přišlo správné.
Mám otázku.
Chceš jít do Ráje s někým,
s kým jsi v Ráji nebyla?
- Jo. - Jo. Díky za odpověď.
- Čong-u jásá. - Hele, jak se usmívá.
Určitě je šťastný.
Už ses rozhodla?
Vypadá to, že ještě ne. Fajn!
- Já mám otázku. - Fakt?
- Tong-u? - Ještě se neptal?
Řekni nám jednu věc, co máš na tom člověku ráda.
Tedy…
- Nebudu odpovídat. - Má nosní dírky.
Chtěla jsi, abych vysypal její jméno, ale teď se vyhýbáš odpovědi?
Co je s tebou? To není fér.
Udělám, co budu chtít.
Rvačka!
Vy jste teda herci.
Mezi těmi dvěma…
Mezi těmi dvěma rozhodně nic není…
Zajímalo by mě, jestli se jim všem v Ráji daří dobře.
Z nás všech opravdu nedokážu říct, jak se cítí Sul-ki.
Už sis vybrala?
Myslím, že to bude záležet na zítřku.
- Na zítřku? - Jo.
- Po zítřku budu vědět jistě. - Výsledek?
Jo.
- A teď upřímně. Kolik kluků se ti líbí? - Dva, že?
- Ne? - Ne?
Pověz nám to.
Nikomu to neřekneme.
Teď jsou to dva.
- Jsou to ti dva? - Ti, které myslíme?
- Ale je to trochu… - Dva.
- Jejich jména začínají na „Č“. - Jo.
O tom nevím.
Samozřejmě, že víš.
Ale fakt by mě zajímalo, jak to zítra dopadne…
Je v Ráji s tou samou.
Min-su si ho vybrala.
Min-su je přímá a odhodlaná.
Asi se jí vážně líbí.
Ale vypadá to, že si spolu užili spoustu legrace.
Sul-ki, tehdy jsi s námi nebyla, jak jsme si všichni povídali.
Zeptali jsme se ho, jak proběhlo rande s Min-su a jestli se bavili.
A řekl, že ho to ovlivnilo jiným způsobem.
To všechny překvapilo.
Tak mě napadá, že Sul-ki se možná
bude rozhodovat podle toho, jak se k ní bude chovat.
- Jak upřímný bude. - Jak daleko kvůli ní zajde.
Kdy jste se o tom bavili?
- Kdykoliv jsme měli čas? - Nevím.
Já…
od chvíle, co jsme se s Čin-jongem vrátili z Ráje, ho tu skoro nevidím.
- Rozhodně ne zblízka. - Proč?
Myslím, že načasování bylo celou dobu špatně.
- Protože se pořád bavíš s Čong-uem. - Ale dnes…
Byli jsme všichni spolu.
Dnes jsem ho ani jednou neviděla.
- Fakt? - Jo.
Furt někde běhá. A je fakt populární.
Takže ho pár lidí vyhledalo, aby si s nimi šel promluvit.
- Fakt? - I kluci?
Ne, jen holky.
Stalo se to i dříve.
Sul-ki kvůli Čin-jongovi prožívá těžké chvíle.
Sul-ki si teď myslí na dva lidi.
„Muž, který mi rozbuší srdce, a muž, který pro mě udělá všechno.“
Přesně.
Podle mě Sul-ki řekla, že uvidí, jak se to zítra vyvine,
kvůli tomu, že se Čin-jong vrátí.
Pokud Čin-jong udělá něco, co jí dodá pocit bezpečí,
myslím, že půjde s ním.
Nebude on sám po příchodu z Ráje víc otevřený?
- Myslím, že jo. - Dva dny tam byl s Min-su.
Proto mi je Čong-ua líto.
Takže, Sul-ki si bude zítra jistá,
protože bude moct s Čin-jongem mluvit a dozvědět se, co k ní cítí.
Ale zní to tak, že pokud Čin-jong
nic neudělá, půjde s Čong-uem.
Pokud máme pravdu, tak to je naposledy, co uvidíme Čong-uův úsměv.
- Takové věci neříkej. - Dobře.
- Vždy si zachovává chladnou hlavu. - Ne…
Vždycky myslí na nejhorší variantu.
- Klíčový okamžik. - To jo.
- Až se vrátí. - Právě.
SEDMÝ DEN
Sexy holka a sexy kluk.
To je tak příjemné.
To jo.
Dělej, že jsi v Kalifornii.
Jsme zpátky.
Vrátili jsme se.
Kde jsou všichni?
Všichni jsou oblečení na pláž.
Odpočiňte si.
- Dobře, zatím pa. - Dobře.
- Díky za všechno. Odpočiň si. - Dobře.
Užili jste si to?
Čin-jongu, včera tu prý bylo hodně vtipných incidentů.
- Jakých? - Tady? Jo, hodně.
Teď se Peklo změnilo v Ráj.
- Fakt? - Jo.
Jaké to bylo?
No, tedy…
To, co jsem dělal, není důležité. Mě spíš zajímá, co bylo tady.
Co jsi dělal?
Včera?
Včera jsem si dal sodžu.
Museli jste si vážně promluvit.
Fakt to bylo nutné.
Takže jsme si promluvili.
To je ode mě všechno. Poslechneme si spíš, co řekneš ty, Čong-ue.
Včera jsme všichni hráli hry
a povídali jsme si o pocitech.
- O pocitech… - Jo, protože už jsme tu nějakou dobu.
Nadešel čas na upřímnost, tak jsme si kladli otázky na tělo.
Sul-ki dostala hodně otázek?
Jo.
- Otázky se soustředily na ni, že? - To jo.
- Jo. - Jako kobercový nálet.
Aha.
- Jo. - Čong-ue, vypadáš nějak spokojeně.
Jo.
Co tím myslíš?
Tak spokojeného tě tu vidím prvně.
- Sluší ti to. - Jo?
Takže, včera jste se bavili o vážných tématech?
A co říkala Sul-ki?
Říkala,…
že se rozhodně o někoho zajímá.
Tak jsme se jí ptali, jestli se rozhodla, ale neodpověděla.
Neřekla to.
Bylo počasí fajn?
- V noci byla mlha. - Aha.
Měli jsme ohňostroj.
A fotili jsme se v jídelně.
Ty fotky tam ještě jsou.
- To jsem zvědavý. - Podíváme se?
- Pojďme hned teď. - Počkejte.
Jen se podíváme.
Sul-ki a Čong-u se včera dost fotili.
- Uvidí to. - Ráj bude žárlit na Peklo.
To jo.
Jsem docela zvědavý.
Je tu teď mnohem víc fotek.
Já na žádné nejsem.
Hádej, koho fotili.
Ahoj, Sul-ki!
- Ahoj! - Ahoj!
Užili jste si to?
- Jo. - Bylo to fajn.
Vypadáte odpočinutí.
Ty taky.
Jdete se opalovat?
- Opalovat? - Možná to nepotřebuješ.
Jsi dnes celá růžová.
Chtěla jsem, aby mi to dnes slušelo.
- Tvůj outfit se hodí k počasí. - To byla nápověda?
Trochu.
- Co to? - To je utrpení.
Válka začala.
Peklo muselo být včera zábavné.
- Užila sis to? - Bylo to jako v nebi.
- Užila? - Jo.
- Co tě nejvíc bavilo? - Všechno.
Bylo ti něčeho líto?
Nejsem si jistá.
- Aha. - Nejsem si jistá.
- Nejsi? - Nejsi si jistá?
To zní dost neurčitě.
Ale došlo mi,
že podle toho, s kým jsem, může být tohle místo buď nebe, nebo peklo.
- Takže, včera to bylo nebe? - No…
zní to tak.
Včera jsem si to tu užila.
- Tak to jo. - Už ses rozhodla?
Ne, ale dnes se rozhodnu.
- Dnes? - Jo.
Dobře.
Půjdeme se projít?
- Všichni? - Pa.
Jo jen vy dva? Tak to jo.
Už vím, co si ostatní myslí.
Každé slovo je prostě…
Myslím, že už umím číst všem myšlenky.
Hra…
Neboj, nebuď nervózní.
Dobře.
Nemůžu najít způsob, jak se mezi ty dva dostat.
- Co? - Mezi ty dva.
Nemůžu si s ní promluvit, pokud se mezi ně nevtlačím.
Čong-u…
měl v merku od začátku jen ji.
Aha.
Ale pokud se stále nic neděje,
možná k němu nic necítí.
Proto by tenhle vztah mohl být nestabilní.
- Radši nebudu moc nervózní. - Dobře.
Zbývají už jen tři dny.
Čas tu prostě letí.
Chci tě poznat ještě víc a mé city jsou stále silnější.
Budu se ještě víc snažit
ti ve zbývajícím čase ukázat, co k tobě cítím.
Líbíš se až moc lidem.
Protože jsi tak půvabná.
Musíš být hodně pod tlakem, když se ti dostává
tolik pozornosti.
Doufám, že si zbytek času užiješ bez nepříjemných pocitů.
Když jsme spolu mluvili, cítila jsem, že jsi ke mně byl opravdu ohleduplný.
A vidím, že to říkáš proto, že ti na mně záleží.
- Je to těžké? - Na tvém místě
bych to nezvládla.
- Fakt? - Jo.
Jsi super.
Moc děkuju, že to říkáš.
Někdo s tebou zřejmě chce mluvit,
takže půjdu dovnitř a dám vám prostor.
- Klidně tu zůstaň a povídejme si. - To je v pohodě.
- Můžeme si povídat všichni. - I ty si chceš popovídat.
Ne, to je v pohodě. Připoj se.
No, jestli chceš být tak ohleduplný, tak to neodmítnu.
- Vím, že chcete být sami. - Aha.
Už to byla doba.
Dnes je příjemné počasí.
To jo.
S Čong-uem si neustále povídáte. Co to pořád řešíte?
A se mnou jsi ztichla.
Když jsi se mnou, je vždycky ticho.
Jak to, že si s ním tolik povídáš?
To je diskriminace.
Vsadím se, že by sis s ním dokázala povídat čtyři dny v kuse.
To je roztomilé. Žárlí.
Měl jsem zůstat v Pekle, že jo?
Co?
Užil sis to tam?
To bylo…
To bylo nečekané.
Co jste včera dělali? Co jste si dali?
Včera?
- Dali jste si něco dobrého? - Dobrého?
- Bylo tam dobré jídlo. - Maso?
Jasně.
Já taky měla maso.
- To jsem slyšel. Bůček? - Jo.
No…
já měl sodžu.
Včera byl čas na sodžu.
Ne na šampaňské.
Trochu jsem se přiopil.
- Fakt? - Jo.
Páni. Chci vidět víc.
To byla dost krátká konverzace.
Sul-ki se o Čin-jonga dost zajímá.
Když se baví s Čong-uem, mají hluboká témata.
Ale s Čin-jongem mají spíš lehčí témata,
přesto je zajímavější je sledovat.
- To jo. - Jakoby…
A když se Sul-ki baví s Čin-jongem, vážně vypadá
jako žena, která se právě zamilovala a je z toho nadšená.
Je to vidět.
- Zamilovaná žena. - To jo.
Podle mě Čong-u proti Čin-jongovi nemá šanci.
Připadá mi, že Sul-ki k Čin-jongovi opravdu něco cítí.
Ale myslím, že je sama zmatená.
- To jo. - O tom, kdo ji více přitahuje.
- Čin-jongu, vážíš 80 kilo? - Čong-ue, fakt chceš vyhrát?
- Jo. - 77 kilo svalů.
- Sedmdesát sedm? - Jo.
Ten, kdo pojede do Ráje, může před tím
dát šanci člověku,
co tu zůstane, aby si popovídal
- se Sul-ki. - To zní dobře.
- Neslyšel jsem vás, cože? - To nevadí.
Aha, dobře.
- Ty jo. - Slyšeli jste ho?
Začalo to.
- Teď se stará sám o sebe. - Jo.
- Nechci tu být. Začínáte mě děsit. - Fajn.
Nedáváte mi na výběr. Musím se přestěhovat k holkám.
Se-čun je fakt vtipný.
Nedáváte mi na výběr. Musím se přestěhovat k holkám.
No teda, to bylo fakt…
To bylo hustý.
Měli jsme to udělat včera.
Všichni jsou z neustálého napětí vyčerpaní.
Byl jsem při sledování hrozně vystresovaný.
Proč? Protože nechceš prohrát?
Jo.
- Protože nesnášíš, když prohraješ? - Ne.
Myslím tím…
Má to co dělat s nějakou ženou?
Jo, jinak by mi bylo jedno, jestli prohraju nebo ne.
Prostě bych šel hned spát.
Pokud je to příležitost jet do Ráje jako včera,
pak chci vyhrát.
Peklo pro nezadané je nejžhavější peklo na světě.
Dnes si zahrajete další hru o možnost cesty do Ráje.
Účastníci, přijďte prosím na pláž.
- Jde se. - Ty jo.
Jdeme.
Dáme to.
Hele na to.
- Už jsem nervózní… - Ty jo.
- …z toho zápasu. - Já taky!
Jsem zvědavá, co se bude dít.
- Bude to napínavé. - To jo.
Přicházejí.
- Budou se tvářit děsivě. - Přesně.
Dáte to.
Máte na to.
- Dáte to. - Dáte to.
Jdeme na to.
- Proč jsem tak nervózní? - Přesně.
Jsem nervózní, protože se bojím.
Nyní zahájíme hru mužů o cestu do Ráje.
Stejně jako včera si pouze tři nejlepší výherci
mohou vybrat účastnice, se kterými by chtěli jet.
Nyní vysvětlím dnešní hru.
Nejprve vstoupíte do jámy.
Po zvuku píšťalky se budete snažit vystrčit ostatní ven.
Osoba, jejíž obě nohy jsou mimo jámu, bude vyřazena.
První místo získá ten, kdo zůstane v jámě poslední.
Dobře, jdeme na to.
Nemůžu se na to dívat.
To bude napínavé.
- Dnes uvidíme krev. - Nemůžeš vyhrát jen proto, že chceš.
- Jo. - Musíš mít štěstí.
- A strategii. - To jo.
Muži, vstupte prosím do jámy.
- Jdou dovnitř. - Dobře.
- Jsem za ně nervózní. - Jsem tak nervózní.
Hele, jak si snižují těžiště.
- Ty jo. - Pane jo.
Je to tak napínavé.
Hele, jak se tváří.
Ty jo.
Jsou fakt drsní.
Protože jsou už v polovině pobytu.
Právě.
Ty jo, moment.
- Pane jo! - Počkat.
Pane jo.
Na to se nedá dívat.
Nezvládám to. Jejda.
Je tak těžké zůstat sedět.
- Málem tě vyndal. Buď opatrný. - Buďte opatrní.
- Šel do toho, ale uklouzl. - Uklouzl.
- Málem tě vyšoupnul. Buď opatrný. - Pozor.
No tak.
Ty jo.
- Tong-u… - Jde po Čong-uovi.
- Že? - Protože oba chtějí Sul-ki.
Jdeme na to.
Tohle fakt nechci dělat.
Chytil ho za nohu.
Co už. Vzdávám se.
Je tak srandovní.
Se-čun…
Se-čun byl vyřazen.
- Mám tě rád. - Takový nevkusný způsob jak prohrát.
- Nene. - Vyhodili ho. Řekl: „Vzdávám se.“
Se-čun se mi líbí.
- Líbí se mi. - Ty jo, Se-čune.
Tohle je legrace.
Jeho tělo zčervenalo.
- Zrudlo. - Jeho kůže zrudla.
Pokud zaútočíte příliš brzy, vyčerpáte se.
Proč jdete po mně?
Chyť ho za nohy!
Pusťte mě.
Tong-u je vyřazen.
Čin-jong je dost silný.
- Bojím se. - Já taky.
To je tvrdé.
Ještě jeden člověk a je po všem.
No jo.
- Ty jo, Han-pin. - Han-pin.
- Han-pin.
Do toho, Han-pine.
Do toho!
Han-pin byl vyřazen.
- Takže ti tři jsou jasní. - Jo.
Právě tito tři chtějí jet nejvíc.
Ale Jung-čemu se líbí jiná žena.
Rozhodující je tedy souboj mezi Čin-jongem a Čong-uem.
Nemůžu se na to dívat.
Přesouvají se.
Opatrně, vy dva!
- To je tvrdé. - To jo.
- Jung-če to jen sleduje. - Že? Teď…
Bojím se.
Do toho.
- Jsi v pořádku? - Jo.
- Ty jo. - Nevidím tomu konec.
Pane jo.
Jako fakt.
Pojďme se spojit.
- Chtěl to nechat na nich. - Přesně.
- Teď to ale chce ukončit. - Jo.
Nelze říct, co se stane. Záleží na tom, koho vytáhnou.
Vybral si Čong-ua? Jejda.
Jejda, Čong-ua?
Nedělejte to.
Ne. Ach jo.
Prosím.
- Vydrž. Setřes je. - Do toho.
- Pro tentokrát vydrž. - Vydrží.
- Setřes je. - Do toho.
Vydržel to!
Když se zkroutíš, můžeš se udržet.
Zase?
- No tak. Aspoň jednou. Prosím. - Budu brečet.
No tak.
- Co? - Pane jo!
Do toho.
- Co? - Pane jo!
Čong-u a Čin-jong byli vyřazeni.
- Co to? - Musíme si projít záznam.
- Jo. - Překotil se.
Čin-jong vypadl první?
- Ještě nevíme. - Šílenost.
Netuším, jak to dopadne.
Co se stalo?
Zdá se mi, že Čin-jongovy nohy se dostaly z jámy jako první.
Jaké bylo pravidlo?
Aby byl někdo vyřazen, musí mít obě nohy mimo jámu.
- Obě. - Pak…
- Pak je to Čin-jong. - Jo.
Myslím, že se jeho zadek dotkl země jako první.
- Zadní strana stehna. - Jaké jsou výsledky ze záznamu?
- To je olympiáda? To je tak napínavé. - Ukažte nám to.
- To jo, co to je? - Jen…
- Hele. - Počkat.
- Jo, byl první. - Ne, Čin- jongovy nohy byly vevnitř.
- To je Čong-u. - Fakt?
- Čin-jong měl nohy uvnitř. - Počkat.
Obě nohy měl venku dřív.
- Čong-uova noha je na okraji! - Tam!
- Tamhle je! - Tam!
Přímo na okraji!
- U Jung-čeho zadku. - Jo!
- Že je to jeho noha? - Sotva tam je.
- Copak je to olympiáda? - Pod světle zelenými šortkami.
- To je úžasné! - To jo!
- Bohové konečně vyslyšeli jeho přání. - Že jo?
- Vyslyšeli ho. - „Proste a bude vám dáno.“
Zde jsou konečné výsledky.
Toto je konečné pořadí mužské hry o možnost jet do Ráje.
První místo získává Jung-če.
Děkuju.
Druhé místo.
Čong-u.
- Výborně. - Pane jo.
A třetí místo získává Čin-jong.
Skvělá práce, všichni.
Překlad titulků: Kyra