SHIN SEUL-KI
PARK SE-JEONG
CHOI JONG-WOO
LEE SO-E
JO YOONG-JAE
LEE NADINE
KIM HAN-BIN
SHIN DONG-WOO
CHOI SEO-EUN
KIM JIN-YOUNG
KIM SE-JUN
LIM MIN-SU
SZINGLIK POKLA
Itt van a végeredmény.
A következő versenyzők nyerték el a lehetőséget a Paradicsomba.
Az első helyen áll Yoong-jae.
Köszönöm.
A második:
Jong-woo.
- Nagyon jó! - Anyám!
És a harmadik Jin-young.
Gratulálok mindenkinek.
Istenem!
Te jó ég!
- Mindjárt elsírom magam. - Én is.
Azt mondta, mindent megtesz Seul-kiért.
Igen.
Istenem!
Mi bajunk van?
- De tényleg. - Olyan fura.
- Jong-woo miatt sírok. - Miért pityereg mindenki?
- Mi van itt? - Miért sír Kyuhyun?
Miért bőg?
- Mi van? - És ez a zene is…
- Olyan… - Vagyis.
Furán érzem magam.
Jong-woo az évad sztárja.
Anyám!
Ez olyan szomorú.
Nagy dolgot hajtott végre.
Kemény munkával és erőfeszítéssel.
Azért van ez,
mert ismertük Jong-woo gondolatait, amikor versenyzett a többiekkel.
- Így van. - És
ketten is megpróbálták kilökni,
de azt mondta magában: „Ez nem történhet meg.”
Párszor majdnem kilökték.
- Igen. - De szinte láttuk,
ahogy az járt a fejében: „Mindenáron győznöm kell.”
- És nem hagyta magát. - Így van.
Megtett mindent, de…
- Szuper! - Szép volt!
- Remek!
- Szuper! - Gratulálok! Te vagy a nyertes.
- Szép! - Jong-woo, te…
Ne hagyjátok itt a cipőtöket!
- Jong-woo fantasztikus volt. - Igen.
- Nagyon elszánt volt. - Jong-woo…
- Őrület, hogy Jong-woo második lett. - Csodás!
Mindent megtett, hisz ez az utolsó esély.
- Igen. - Úgy van.
- Szörnyen fáradt vagyok. - Gratulálj neki!
- Ja. - Mondj neki valamit!
- Most? - Igen.
Nem akarok.
- Miért nem? - Miért?
Miért nem? Ez az utolsó verseny.
- Miért nem? - Mert…
Végig akarom gondolni.
Ez nem egyszerű.
- De jó volt. - Az.
- Vérre ment. - Kifulladtam.
Ez nem menne még egyszer.
- Mindenki mosolyog. - Örülnek.
Az előbb még komolyak voltak…
- Most olyan vidámak. - Igen.
- Szép munka! - Ügyesek voltatok.
Kösz.
- Hát ez jó. - Jong-woo a Paradicsomba megy.
- Bizony! - Jong-woo!
- Jong-woo végre eljut oda. - Jong-woo.
Jong-woo.
- Szép verseny volt. - Mintha én is küzdöttem volna.
- A szívemmel. - Heves volt.
Jók voltak.
- Nagyon. - Komolyan.
- Nem adták fel. - Igen.
Jong-woo, Han-bin és Jin-young küzdöttek a legkeményebben.
Igen.
Nagyon jó volt.
- Seul-kinek most főhet a feje. - Bizony.
Nem is.
Hogyhogy nem?
- Valld be! - Élvezd ki!
De vicces vagy!
Élvezd ki!
Jong-woo biztos örül.
- Büszke lehet magára. - Ügyes volt.
Szeretett volna elérni valamit.
Jin-young jó stratégiát alkalmazott.
- Igen… - Technikás volt.
Igen. Bemutatta a tudását.
- A birkózótudását. - Mint egy profi.
- Szerintem is. - Dzsúdzsucu volt.
- Ugye? - Igen.
- Nem tudom, kit választ Jin-young. - Jin-young?
Ez jó volt.
- Mindenki reszketett a végén. - Igen.
Úgy kell megoldani, hogy oda se nézel?
HANHAE, HONG JIN-KYUNG, LEE DA-HEE, KYUHYUN
Ahogy Nadine forgatja azt a kockát, abból az jön le, hogy ideges.
Nem kell nézni közben?
- Csak ideges. - Igen.
Kíváncsi vagyok, kit mond Jin-young.
- Ha Seul-kit más is választja. - Igen.
- Kíváncsi vagyok. - Én is.
Talán Se-jeongot.
- Se-jeong? Jó lenne. - Igen.
- Azt tudjuk… - Igen?
…kit választ Yoong-jae és Jong-woo.
Az egyértelmű.
Jin-young a bizonytalan tényező.
Vajon kit fog választani?
Le fogok égni.
Én is.
Jin-young hű marad önmagához.
A szívére fog hallgatni.
Eddig nem nagyon volt alkalmam megnyílni Jin-youngnak.
Nem engem fog választani.
De nem gond.
Ez nem a mi lakhelyünk?
- De. - Miért vagy itt?
- Nem ülhetek ide? - Dehogynem.
Elég tartózkodó vagy, mióta visszajöttünk.
Tessék?
Tartózkodó vagy, mióta visszajöttünk.
Nem is.
- Csak vicceltem. - Én nem.
Finom volt a fagyi.
- Ettél fagyit? - Fagyit és turmixot.
- Ne már! - Irigykedsz?
Úgy tűnik, valami finomat ettél.
Remélem, most nem mész.
- Most? - Igen.
Jobb lenne, ha maradnál.
Tudom. Jó hangulatban vagyok, mert tegnap a Paradicsomban jártam.
De itt is olyan jó hangulat volt…
Tényleg jól éreztük magunkat.
- Igen? - Igen.
Seo-eun, Se-jeong, Seul-ki meg mindenki
jól szórakozott.
Annyit nevettek…
- Tényleg? - …belefájdult a hasuk.
Te nem voltál itt…
Kihagytad a jó mókát.
Tudom.
Én csináltam a hangulatot.
Oké.
De tényleg, én voltam a mókamester.
- Maradjunk itt, és hülyüljünk! - Oké.
Gondoljuk ki, hogy mit csináljunk ma!
- Gondoljuk ki? - Igen.
Menj be, mert leégsz!
Nem égek le olyan hamar.
Jesszusom!
Vigyáznod kell magadra!
Nehogy bajod essen!
- Menj be! - Oké.
- Viszlát! - Csak beszélgessetek!
Jaj, nem!
Mindjárt elájul ebben a melegben.
Szia!
Szia, Seul-ki!
Van időd beszélgetni?
- Ráérsz? - Igen, úgyhogy bemegyek.
- Tessék? - Ráérek, csak bemegyek.
Azt hittem, dolgod van.
- Beszélgessünk ott? - Oké.
Jól van.
Kiöltöztél a Paradicsomhoz.
Te is csinos vagy. Még nem láttalak ilyen ruhában.
- Miért pont ott… - Pont ott ment el.
- Te jó ég! - Nézte őket hátulról?
Miért jött arra?
- Megsérültél? - Tessék?
- Megsérültél? - Semmi bajom.
Istenem!
Milyen kár!
Második akartam lenni.
Nem akartam első lenni.
Legalább másodiknak kellett volna lennem.
Nagy kár.
De ügyesen küzdöttél.
Mindent megpróbáltam, szóval elfogadom az eredményt.
Értem.
Jong-woo.
Jong-woo erős.
Nagyon elszánt volt.
Veszítettem,
vagyis ő fog elvinni téged, és ez ellen nem tehetek semmit.
Amikor a Paradicsomban voltunk,
nagy hatással voltunk egymásra…
Szereted ezt a szót.
- Mindig ezt mondod. - Jól leírja.
Mit hallottál?
Mindent.
Hogy a paradicsomi kirándulás másvalakivel más hatással volt rád.
Más hatással volt rám…
Ez igaz.
Erről szól a Paradicsom.
Már tudod, kivel mész?
Hogy kivel?
- Igen, tudom. - Értem.
Kérdezhetek valamit?
- Mit? - Milyen alapon döntöttél?
- Hogy milyen alapon? - Nyugodtabban mennék, ha tudnám.
Értem.
Hát…
Kíváncsi vagyok erre a valakire.
Ez a döntés alapja.
Hát…
Értem. Menjünk!
Oké.
- Haragszik. - Igen.
- Ja. - Favorit akart lenni.
Valami ilyesminek jobban örült volna:
„Olyasvalaki, aki nem érdekel igazán.”
Mondhatta volna: „Csak te érdekelsz.”
Miért?
- Mert őszinte. - Valóban.
De ez a viselkedés teszi őt olyan vonzóvá.
- Igen. - Ja.
Te jó ég, milyen ravasz!
Nem igazodom el rajta.
- Kicsodán? - Mit nézel?
Hány lány érdekel téged?
- Kettő. - Érdekel?
- Értem. - Nem tudtam.
- Mi? - Kettő?
A másikat viszed magaddal?
- A másikat. - Igen.
Mert az első számú választottamat
a második helyezett fogja elvinni.
- Ma kiderülnek a dolgok. - Úgy van.
- Bizony ám. - Érdekes lesz.
Egyértelművé válnak a dolgok.
Most kiválasztjuk a párokat, akik a Paradicsomba mennek randizni.
KEZDŐDIK A PÁRVÁLASZTÁS
Jó szórakozást!
A nyertesek elmehetnek a Paradicsomba,
vagyis Jo Yoong-jae, Choi Jong-woo és Kim Jin-young.
Kérlek, gyertek ki a tábortűzhöz!
- Menjünk! - Sziasztok!
- Jó szórakozást! - Holnap tali.
- Gratula! - Érezzétek jól magatokat!
- De komolyan. - Szórakozzatok!
Örülök nektek, de tényleg.
Az első helyezett Jo Yoong-jae.
Kérlek, válaszd ki a személyt, akivel randizni szeretnél a Paradicsomban!
Mindjárt kiderül.
A személy, akivel szívesen mennék a Paradicsomba, az Seo-eun.
Yoong-jae Seo-eunt választotta.
- Hogy? - Seo-eun, kérlek, gyere ki!
- Yoong-jae-hez. - Jól van.
- Menjetek a Paradicsomba! - Szia!
Minden jót!
- Holnap találkozunk. - Jó lesz.
Yoong-jae jön egy vacsival a műsor után.
- Bizony. - Igen.
- Segítettem neki nyerni. - Igen.
- Végül ő nyert. - Viszlát holnap!
- Hiányozni fogsz.
Ilyen érzés nézni, ahogy elmennek.
- Jó érzés. - Igen.
Jól néznek ki együtt.
Hogy kiszaladt a lány elé!
- Figyelmes! - Arra megyünk?
Igen.
Mondtam, hogy sikerül.
- Igen. - Ma bekövetkezett.
Mondtam, hogy szeretnék még egyszer.
Igen.
- Veled együtt. - Olyan jó volt hallani.
Szuper!
Úgy néznek ki, mint az újdonsült házasok.
Már az elején egy pár voltak.
- Jól néznek ki együtt. - Az első és utolsó is egyben…
- Együtt az elejétől a végéig. - …és együtt.
A második helyezett Choi Jong-woo.
Válaszd ki a személyt, akivel randizni szeretnél a Paradicsomban!
Csak a végén derül ki.
Hogy érted?
Tudjuk, miért volt ilyen elszánt.
Igen.
A személy, akivel szívesen mennék a Paradicsomba…
az Seul-ki.
- Jong-woo… - Gyors volt.
…Seul-kit választotta.
- Seul-ki, kérlek, gyere ki… - Szia!
- …és menj a Paradicsomba Jong-wooval! - Egyél finomakat!
Úgy van.
Végre Jong-woo is eljut.
- Ő is megy. - Jong-woo.
Végre eljutunk oda.
Hadd vigyem én!
- Köszi. - Ezt is?
Menjünk!
Vigyázz a tűznél!
Klassz voltál.
- Milyen a farmerszerkóm? - Csinos.
Neked is jól áll az eperszín.
Úristen, de örülök!
Azt csinálhatsz majd, amit akarsz!
Nem, beszéljük meg, mit csinálunk!
Hozzuk ki belőle a legtöbbet!
Most megyek először felfelé.
- Végre eljutsz te is oda. - Igaz?
Velem.
Ez mind újdonság nekem.
Úristen, de régóta vár erre.
Erre a pillanatra.
Ő nyert.
Szép munka, Jong-woo!
A harmadik helyezett pedig Jin-young.
Kérlek, válaszd ki a személyt, akivel randizni szeretnél a Paradicsomban!
Ez most lényeges.
- A mai nap csúcspontja. - Válaszd ki a személyt…
- Tippeljünk! - …akivel mennél!
- Se-jeong vagy Min-su. - Nem Nadine?
- Fogalmunk sincs. - Nehéz megtippelni.
Tudom, ki az első számú jelölt, de nem tudom, ki lehet a másik.
Nem tudom, ki a másik.
Nem tudom. Talán Nadine. Lehet, hogy ő.
- Nem én. - Jin-youngnál nem tudni.
Szerintem Nadine.
Nem engem választ.
- Miért nem? - Nem beszélgettünk.
Nem tudom kitalálni, mit gondol.
- Tényleg nem. - Komolyan.
Már nem jósolok vele kapcsolatban.
Kíváncsi vagyok, kit választ.
Szerintem Nadine-t.
- De jó lenne, ha Se-jeong elmehetne. - Igen.
Remélem, hogy Se-jeong vagy Nadine.
A személy, akivel mennék a Paradicsomba…
Fúrja az oldalam.
Még egy kicsit kivár.
- Jól meggondolja. - Úgy van.
A személy, akit Jin-young választott…
A személy, akivel szívesen mennék a Paradicsomba, az Nadine.
…az Nadine.
Nadine, kérlek, gyere ki, és menj a Paradicsomba Jin-younggal!
Nadine!
- Nadine! - Istenem!
Nadine az.
Komolyan? Nem gondoltam volna.
Mit csináljak?
Vedd fel a legdögösebb ruháidat!
De nem…
Nem pakoltál össze?
- Nem. - Tényleg?
Vagyis igen, csak…
- Nem gondoltad, hogy elmész? - Nem.
- Menj, és érezd jól magad! - Úgy van!
Holnap tali!
Sziasztok!
Szeretlek titeket.
- Mi is téged. - Szeretlek.
Szeretlek.
- Szia! - Szia!
- Meglepi. - Meglepetés?
- Menjünk! - Segítsek?
Nem, elbírom egyedül.
- Gondoltad volna? - Nem.
Egyáltalán nem gondoltam.
- Kicsit sem? - Nem.
Szórakozzunk egyet!
- Oké. - Oké. Pezsgő?
- Pezsgő? - Jöhet.
- Jó lesz. - Oké.
- Bármit csinálhatunk. - Tudni szeretném,
- mit dolgozol, és hány éves vagy. - Én is rólad.
- Egyre gondoltunk. - Igen.
- Kíváncsi vagyok. - Meg akarlak ismerni.
Jól van.
Tudtátok, hogy őt választja?
- Én mondtam. - Tényleg.
Nagyon szomorú.
És biztosan csalódott.
Megláttam Se-jeong arcát,
és látszott rajta, hogy azt remélte, őt választják.
Én így éreznék.
Sok minden kavaroghatott a fejében, amikor Nadine-t választotta.
Csak ő nem volt még a Paradicsomban.
Ez így van.
Se-jeong olyan bájos.
- Igen. - Ugye?
Jin-young és Nadine kíváncsiak lettek egymásra
a beszélgetések során.
Jin-young Nadine-ra gondolt a legtöbbet Seul-ki után.
És Nadine sem közömbös Jin-young iránt,
- ez a randi… - Igen?
…nagyon fontos lesz.
- Jin-youngnak. - Igen.
PARADICSOM
- Még nem vagyunk ott? - Két ajtó.
- Két ajtó? - Igen.
Ez elképesztő.
Ez meg mi? Tiszta arany minden.
Márvány és arany.
Mi ez?
Ez a hely…
- két embernek van? - Igen.
Itt a medence.
- Úszunk egyet? - Persze.
De szép!
Hol vagyunk?
Mi ez?
- Mint egy útvesztő. - Igaz?
- Még a hálószoba is. - Egyszer eltévedtem.
Bújócskázunk?
- Naná! - Tök jó lenne.
Sok pénz fogok keresni, és veszek egy ilyen palotát.
Először rendeljünk valamit!
Jó, mutasd meg, hogy kell.
Oké.
Úgy örülök.
- Többnyelvű étlap. - Bizony.
Minden ország kajájából kérünk.
- Én mindent megeszek. - Azt csinálunk, amit akarsz.
- Van hamburger. - Kérsz?
- Te is szereted? - Igen.
De van koreai is.
- Koreait kérjünk? - Jó lesz.
- Van hátszín… - Bárányborda.
- Bárány. - Azt muszáj.
Oké.
- Megkóstolom. - Jól van.
Mit nyomjak meg?
- Ezt kell felvenni? - Igen.
Ezt itt.
- Egy hamburgert, egy hátszínt és… - Báránybordát.
…báránybordát.
- Túl sok mindent kértünk? - Nem.
- Rendelj még! - Még?
Amit csak akarsz.
Ennyi elég lesz.
Jaj, túl sokat mindent kértünk.
- Na és? - Nem gond.
Élvezd ki a mai napot, Jong-woo!
- Szerettem volna, hogy megvalósuljon. - Remélem, te is eszel.
Csomagoljunk ki, és készüljünk elő!
Ez őrület!
Rettentő boldog.
Felidézi a mai napot.
A heves küzdelmet.
És nem csak a mai napot.
- Az elmúlt nyolc napot. - Tényleg nehéz volt neki.
PARADICSOM YOONG-JAE ÉS SEO-EUN
Itt vagyunk…
- egy jelentős helyen. - Nagyon jelentős helyen.
Legutóbb ide cuccoltunk.
De szép!
Amikor először jöttünk.
- Amikor először jöttünk. - Ugyanide.
Az első paradicsomi látogatásunk, és most ez az utolsó.
Tetszik a gondolat.
Ugyanazzal a személlyel.
Igen.
Erre mondják, hogy leírtunk egy teljes kört?
Felfedezünk más dolgokat is?
Igen.
Ugyanabban a szobában vannak.
Mintha házassági évforduló lenne.
Nagyon klassz.
- Visszatértünk. - Vissza.
Igen.
- De most még jobb. - Igen.
A medence a múltkor is szép volt.
- Igen. - Ja.
- Ugyanaz, és mégis más. - Ugye?
Mert mi is változtunk…
az akkorihoz képest.
Nem is tudom. Valahogy nem is tudom.
- De szép a naplemente! - Nagyon.
Milyen gyorsan repül az idő!
Így igaz.
Mi a véleményed?
Nos…
- Örülök, hogy eljöttünk. - Hogy?
Jó, hogy itt vagyunk.
Több okból is.
- Nagyon jó. - Értem.
Megint itt.
- Hála neked. - Én is ezt érzem.
Így visszatekintve,
jó döntést hoztam
minden alkalommal.
Az én szempontomból.
Jól csináltam mindent.
Én is hasonlóan érzek.
Jól van.
Én is gondolkodtam.
Úgy érzem, szerencsés volt az időzítés.
És szerintem azért vagyunk itt,
mert voltak azok a jó pillanatok.
Tudod,
az elején,
- amikor csak úgy beszélgettünk… - Igen.
…ha nem éreztem volna rá a dolgokra,
vagy egyáltalán nem beszélünk akkor,
- másképp alakult volna minden. - Igen.
Egyetértek.
Bármi megtörténhet, de végül…
- Te döntesz az utadról. - …az utadról.
- Rátértünk arra az útra. - Igen.
Ha akkor nem futunk össze,
tovább eltartott volna,
- hogy eljussunk idáig. - Elképzelhető.
De nem így volt, és én hálás vagyok…
ezekért a véletlenekért.
Nem is tudom. Valahogy…
Boldog vagyok, ha veled vagyok, Yoong-jae.
Miért?
A lányok azt mondták, olyan jó ránk nézni, amikor beszélgetünk.
Igen, ezt mondták.
- Nem tudom, miért. - Nem tudom.
Mondtam nekik valamit.
Megkérdezték, milyen kapcsolatra vágyom.
És hogy mit várok a Szinglik poklától.
Azt válaszoltam:
„Olyasvalakivel szeretnék lenni, aki azzal is boldoggá tesz, ha ránézek.”
Értem.
Ezt mondtam.
És teljesült a vágyad?
Mit gondolsz, miért mondtam el?
Nem is tudom…
Valahogy
boldog vagyok, hogy itt lehetek azzal, aki megnyerte a versenyt.
POKOL
Együnk!
- Nyers csirke. - Jaj!
- Csípős párolt csirke? - Remek.
Jól csinálod.
Nekünk is finomat kell enni, mint a Paradicsombelieknek.
Így van.
Megeszed a nyakát?
- Igen. - Igen.
- Te is megeszed? - Leszopogatom.
- Biztos cukinak tartod. - Mi?
- Biztos cukinak tartod. - Igen.
- Tegyünk hozzá krumplit! - Se-jeong, hány szemet?
- Tegyünk bele ötöt! - Ötöt?
Ez túl…
Csirkemell.
Óvatosan!
Csirkemell.
Óvatosan!
Nem jól vágtam fel.
De jó, ügyes vagy.
Eddig csak néztem másokat.
- Hogy csináljam? - Semmi baj. Majd én befejezem.
Így vagy máshogy?
- Nem jó. - Kettőbe.
Jó lesz.
- Ketté? - Igen.
- Egyet? - Középen. Igen.
Jól van.
- Kösz. - Szívesen.
- Majd én lemosom. - Még elrontom.
- Ügyes voltál. - Oké.
Kukoricakeményítő?
- Se-jun és So-e vonzódása… - Ja.
Egyfolytában ott legyeskedik körülötte.
- Ehetünk! - Jó étvágyat!
- Jó étvágyat!
De finom illata van!
- Mit kérsz? - Krumplit.
Mennyire jól néz ki!
- Ugye? - Csodás!
Miért adsz ilyen sokat?
Ez nagyon finom.
- A szaftja is. - Igen.
- Kérek rizst.
- Jól van. - Keverd össze!
- Nagyon finom. - Úgy csináltam.
Gyönyörű a kilátás.
Smaragdzöld színű a tenger.
- Festői. - Igen.
- Annyira jó így. - Igen.
Mikor tudnék egyébként
enni és aludni az óceán mellett?
Akár egy festmény.
- Szebb, mint egy festmény. - Sokkal.
PARADICSOM JIN-YOUNG ÉS NADINE
Ez már luxus.
- Ahogy gondoltuk. - Mi ez?
Te jó ég!
Ez gyönyörű!
- Odáig vagy? - Abszolút mértékben.
- Éhes vagyok, Nadine. - Akkor kezdjünk enni!
- Jó étvágyat! - Jó étvágyat!
Biztos éhes vagy.
Ma sok energiát veszítettem.
Jut eszembe, eszméletlen voltál.
- Tényleg? - Igen.
- Ki volt a legjobb? - Te.
- Igazán? - Igen.
- Úgy is, hogy vesztettem? - Ja.
Értem.
- Neked drukkoltam. - Igen?
Igen.
- Nem gondoltam volna. - Mi?
Nem gondoltam.
- Megnyílik. - Nadine…
Mert csak ketten vannak.
- Igen. - Miért is drukkolok ennek a párnak?
Mert helyesek.
- Én is drukkolok nekik. - Ugye?
- Megmondjuk a korunkat? - A korunkat?
Igen.
Oké.
Hány éves vagy?
- Koreai számítás szerint? - Igen.
- Huszonhárom. - Igen?
- Huszonnyolc. - Igen?
Gondoltam, hogy annyi vagy.
- Komolyan? - Igen.
Vagy 27.
Te meg 23.
Nagyon cuki vagy.
Hirtelen, minden amit csinálsz…
Nem szeretek cukiskodni.
Értem.
- Pedig benned van. - Nincs, nem vagyok cuki.
Nem kell cukiskodni, hogy cuki légy.
Öt év korkülönbség van.
Ez elég sok.
Mi?
De a kor nem nagyon…
- Nem számít neked? - …nem számít annyira.
- A személyiség sokkal inkább. - Értem.
Kíváncsi vagyok, mit csinálsz.
Mi a foglalkozásod?
Ne mondd meg!
- Ne áruld el! - Miért ne?
Megpróbálom kitalálni.
Jól van.
Youtuber vagy?
- Tessék? - Youtuber vagy?
Mi? Tényleg?
- Igen, az vagyok. - Komolyan?
- Micsoda? - Honnan tudta?
- Honnan tudta?
- Azta! - Nem könnyű rájönni.
- Nem létezik. - Miért nem?
Milyen tartalmakat csinálsz? Edzéseket?
Először taktikai jellegűek voltak.
- Lőgyakorlat… - Taktika? Lövészet?
YouTube-videókat készítettem arról, hogy kell lőni,
de már más tartalmakkal is foglalkozom.
Ez fantasztikus!
Dél-Koreában nehéz fegyveres tartalmat csinálni,
- a jogi szabályozás miatt. - Értem.
Az a tervem, hogy az év végén az Egyesült Államokba utazom,
hogy ott készítsek tartalmakat.
Látogass meg!
Hol laksz, Nadine?
- Most Bostonban. - Bostonban?
- A főiskola miatt. - Főiskola?
- Tehát tanulsz. - Igen.
Az orvosi egyetemre készülök, az előkészítőbe járok.
- Orvosira? - Igen.
- Oda akarsz menni? - Igen.
Orvosira megy a főiskola után.
Akkor egyetemre kell menned,
- hogy orvos lehess? - Igen.
- De… - Jövőbeni doki.
Igen, az agyműködést tanulmányozom.
- Agyműködést? - Neurológia.
Hát…
nem tudlak elképzelni orvosnak.
Gyere el Bostonba!
- Bostonba? - Igen.
El kéne mennem.
Hová akarsz menni?
Valami eldugott helyre, ahol van lőtér.
- Szeretnék gyakorolni. - Értem.
Mert a hadseregben szolgáltam.
- Tényleg? - Igen.
- Négy évig. - Gondoltam.
- Igen? - Igen.
- Tudod, mi a víz alatti egység? - Igen.
Ott szolgáltam.
Tényleg?
Tehát az elejétől fogva…
- Ott voltam-e? - Igen.
Igen, mindjárt oda jelentkeztem.
Ez király!
- Nagyon király! - Igen?
- Kösz. - Remek.
- Én is voltam katona. - Igen?
Voltál katona?
- Tartalékos. - Oké.
- Az voltam. - Mennyi ideig?
Csak egy évig.
- Értem. - Egyenruhám is volt.
- Tartalékos voltál. - Igen.
Folyamatosan meglepsz.
Szeretem a katonai dolgokat.
- Nem gondoltam volna. - Sokat lőttem.
- Igen? - Igen.
- Mivel? - Nem lőttem távcsöves puskával.
- Akkor AR-rel, meg vadászpuskával? - Igen. Vadászfegyver, pisztoly.
Pisztollyal is?
- Ha ellátogatok az Államokba… - Igen?
- Célba lőhetnénk vagy valami. - Jól megy.
- Szeretsz lőni? - Ja.
Jó lövész vagy?
- Igen. - Értem.
- Ez érdekes. - Az.
- Nagyon érdekes. - Elképesztő érzés, igaz?
Egyetértek.
Egy új világ nyílik meg.
Van bennük valami közös.
Mindig azt mondja, hogy azokat a dolgokat szereti, amit a másik.
Nem gondoltam, hogy ilyen sok egyezés van.
Igaz.
Értesz a divathoz is?
- Nem csinálok olyan videót. - Mert divatosan öltözöl.
- Igen? - Igen.
Most külön odafigyeltem a műsor miatt.
- Általában feketét hordok. - Feketét?
- Én is feketében járok. - Tényleg?
A motorom is fekete, és…
- Motor? - Igen, te is szereted a motorokat?
- Naná! - Tényleg?
Harley-Davidson?
Nem, ez egy Yamaha MT-09-es.
- Ismerem. - Az a baromi gyors motor.
Szeretem a járműveket.
A kocsikat és a motorokat is.
- Igen? - Forma-1?
- Igen. - Szereted?
Igen.
- Szeretem az ilyesmit. - Oké.
- Bírom a kipufogó hangját. - Oké.
- Mikor úgy szól, hogy „brumm, brumm”. - Ja.
Tudod, mi ez, ugye?
Miért adsz ki ilyen hangot?
- Ki akartam próbálni. - Neked van?
Nem, nem tudok motorozni.
- Nem? - Nem.
Autót vezetek.
- Elvihetnélek egy körre. - Igen.
- Az jó lenne. - De komolyan.
Igen.
- Jó, hogy végre többet tudok rólad. - Igen.
Végre megismertük egymást.
- Egs! - Egs!
Egyszerre mondtuk!
Melyik volt a legjobb pillanatod?
- A legemlékezetesebb. - Hogy melyik?
Mióta itt vagy.
A mostani.
Oké.
- Komolyan mondta. - Izgatott lett.
- Te jó ég! Ez őrület! - Ja.
- Rövid volt, de… - A mostani.
Hatást gyakorolt, mi?
- Jin-young is izgult. - Igen.
- Egy kicsit. - Éreztétek?
Mióta kettesben vannak,
Nadine hanghordozása és arckifejezése teljesen megváltozott,
- a Pokolbelihez képest. - Igen.
Annyira bájos.
Nadine megmutatta az összes báját.
- Pontosan. - Igen.
- Ja. - Tátva maradt a szám.
- Csak mosolygok. - Tüneményes.
- Igen. - Nagyon helyes.
- És őszinte. - Igen.
A nők többségét nem érdekli az ilyesmi.
- Nem. - Úgy van.
- Jin-young biztos vonzónak találja. - Igaz?
Ha valaki megemlíti a motort, általában megrémülnek,
- mert veszélyes. - Igen.
Befejezhették volna,
- de még folytatták. - Igen.
Motorhangok is voltak.
Sok minden érdekli, nem csak ez.
És valahogy mindennek köze van
Jin-young dolgaihoz.
- Ez a sors keze. - Összeillő pár.
PARADICSOM JONG-WOO ÉS SEUL-KI
Olyan jól néz ki minden.
Két villát is kaptunk.
- Ezzel? - Igen.
Nem láttam mégy ilyen vastag steaket.
De jól néz ki!
Közepesre sütve? Milyen szószt kérsz?
Szagold meg!
- Milyen szaga van - Steakszósz.
Steak? Oké.
Elolvad a szádban, vagy rágós?
Kóstold meg!
Nagyon finom.
- Ezért nem esznek sokat… - Ja.
…a Pokolban.
Nagyon finom.
Halálosan boldog vagyok.
Ez eddig a legfinomabb kaja.
- Mit ettél a múltkor? - Nem emlékszem.
Oké.
- A mai fogásokat ne felejtsd el! - Nem fogom.
- Szereted a garnélát? - Igen.
Kösz.
- És a gombát? - Azt is szeretem.
- Köszönöm. - Kóstold meg!
A bárányt is, mielőtt kihűl.
Elég lesz.
- Jóllaktál? - Egyél te is.
Nem kérek semmit.
Elég, hogy itt lehetek veled.
Olyan, mintha álmodnék, mert az álmom
- valóra vált. - Jong-woo.
Kérdezhetek valamit?
- Most? - Igen.
- Mivel foglalkozol? - Mi a munkám?
Még semmit sem tudunk.
Először vagy itt velem…
Kitalálod?
Van valami tipped?
Modell, színész, K-pop énekes?
Adok támpontot.
Támpontot.
Van itt ilyen a közelben.
Most fogyasztottunk ilyet.
Nem tudom.
Fogalmam sincs.
Hát…
Ez az.
- Kávé? - Igen, egy kávézó.
Kávézót vezetek a szüleimmel.
- Együtt csináljuk. - Értem.
Hol van?
- Gangwon-dóban. - Gangwon-do?
Igen, ott.
Sok kávézóban voltam Gangwon-dóban.
- Tényleg? Mostanában? - Igen.
Lehet, hogy ismerem.
- Igen? - Igen.
Super Sweet Corn Coffee.
Ismerem!
- Igen? Honnan? - Ismerem.
- Igen… - Láttalak az Instán.
- Engem? - Igen.
- Komolyan? - Igen.
Meg akartam kóstolni a szuperédes kukoricás kávét.
Megnéztem az Instán, és rögtön ez jött fel.
Komolyan?
Barista vagyok.
Van egy családi kávézónk,
ami a szuperédes kukoricás kávéról híres.
Ez nem egy híres hely?
Mennyire menő ez a barista!
Barista vagyok, és mint ilyen büszke a kávékészítményeimre.
Úgy lesz a legjobb minőségű,
ha már reggel bekészítem a tejszínt.
Beállítom a kávédarálót, és beindítom a kávéfőzőt.
Mindig jó minőségű kávét készítek.
CHOI JONG-WOO BARISTA
Megtippeled a koromat?
Huszonnyolc?
- Huszonnyolc? - Igen.
Előbb mondd te!
- Mondd meg, hány éves vagy! - Tessék?
Én huszonöt.
- Igen? - Igen.
- Komolyan? - Igen, miért?
- Oké. - Huszonöt vagy?
Igen.
Én is huszonöt vagyok.
Egykorúak vagyunk.
Nem csoda, hogy mellőztem a formalitásokat.
Igen? Hát ez…
Azt hittem, idősebb vagy nálam. A szókincsed…
Na, várjunk?
- Tényleg huszonöt vagy? - 1998-ban születtem.
1998. március 3-án.
Ez elképesztő! Óriási! 1998-ban születtél.
Seul-ki, te akár
popsztárképzéssel is foglalkozhatsz.
- Megmondjam? - Igen.
Zongora szakos vagyok.
- Zongorista? - Igen.
Ezért nincs kilakkozva a körmöd?
Igen. Még sose voltam körmösnél.
- Mutasd a kezed! - Kicsi kezem van.
Gömbölyded ujjbegyek kellenek.
Igen…
- Szép gömbölyűek. - Igen.
Akár egy kis mancsocska.
Mint egy kölyökkutya mancsa.
Értem, mire gondolsz. Kölyökmancs.
- Igen. - Olyan tapintású.
Lágy és puha.
Azért ilyen, mert sokat játszol, vagy ez természetes?
Nem tudom, de tele vannak bőrkeményedéssel.
Ha olyan sokat játszol, hogy már bőrkeményedésed is van,
akkor biztosan elérted a célodat, ami nem lehetett könnyű.
Szerintem.
Sokszor nem sikerült. De…
- Nem adtad fel. - Nem.
Sokat tanulhatok tőled.
Sportoló voltam.
- Mit sportoltál? - Fociztam.
- Kábé tíz évig. - Fantasztikus!
Eljutottam odáig,
hogy majdnem bekerültem egy profi klubba.
Erősnek kellett volna lennem, és kivárni ezt.
Nemrég jöttem rá, hogy még bánni fogom,
hogy abbahagytam a focit.
Másik utat választottam, de most nem fogom feladni.
Azt mondanám…
hogy ez inkább új kihívás, és nem feladás.
Igazad lehet.
Te most végzel?
- Igen. - Végzős vagy?
Jövőre lesz a vizsgaelőadásom.
Gyere el!
- Komolyan? - A vizsgaelőadásomra.
Viszek két csésze szuperédes kávét.
Biztos ott lesznek a barátaid is,
- ők is ihatnak egyet. - Büfékocsi?
- Akarod? - Igen.
Jól van, megígérem.
- Fontos a tejszín… - De jó!
…abból sok kell.
- Megteszem neked. - Kösz. Nagyon kedves tőled.
Egyszeriben olyan jól érzem magam.
- Igen, a korunk… - Annyit beszélek.
Most van először, hogy ilyen sokat beszélek.
- Velem? Vagy általában? - Igen.
Igen…
Végül is ez erre való.
- Igen - Úgy el akartam mondani ezt a Pokolban.
Igen, éreztem, hogy nagyon szeretnéd.
Sokat álmodoztam erről a Pokolban.
Akkor ma biztos nagyon nyerni akartál.
Megsérültél?
Nem, semmi baj.
Máshol is fáj?
- Sok helyen. A térdem, a vállam. - Igen?
Úgy versenyeztem, hogy mindenképpen meg kell nyernem.
Emlékszel, hogy majdnem elsírtad magad?
Amikor azt láttam,
még elszántabban küzdöttem.
Ha harmadik lettem volna,
és Jin-young elvisz téged,
azt hiszem, sírva fakadtam volna.
Nagyon akartam.
Te is kifejezted már, hogy nem vagy közömbös irántam.
Úgy érted, megdicsértelek?
Igen, a dicséret meg az apró dolgok.
Tegnap azt kérted,
- csináljunk közös képet. - Igen?
Közös képet akartál rólunk…
Csináljunk egyet!
- Hogyan? - Szelfit.
Három, kettő, egy!
- Jól néztek ki együtt. - Nagyon jól.
Olyan jó volt.
- Elhoztam magammal. - Istenem!
- A Polaroidot? - Igen.
- Hogy csináljunk képeket. - Jó.
- Elvitte a közös fényképezőgépet? - Igen.
- Csináljunk egyet? - Oké.
Három, kettő, egy!
- Na most mi van? - Nem adja ki?
Várjunk!
Lehet, hogy nincs benne film.
- De van! - Nyisd ki!
Ne már!
A csudába! Nincs benne film.
Jaj!
Istenem!
Ezért olyan édes Jong-woo.
- Mert olyan kis kajla. - Igen.
Még nagyon fiatal.
- Elő kellett volna készíteni. - Nem baj, élvezzük a pillanatot!
- Majd szemmel fotózunk. - Megőrzi a memóriánk.
Sok mindent csinálhatunk, például úszhatunk egyet.
- Akarsz, - Menjünk?
Igen.
- Öltözzünk át! - Jól van.
Oké.
- Seul-ki nem iszik alkoholt. - Úgy van.
Inkább kávét iszik, kis kávézókba jár,
- és fotózik. - Igen.
„A híres kávézó tulaja, ahová menni akartam, az te voltál?”
Ez őrült jó volt.
- Igen. - Olyan sok kávézó
- van ott. - Igen.
- Vagyis… - Ez fantasztikus!
…szerintem közelebb került hozzá
- az előzőekhez képest. - Igen.
- A másik meg az,
hogy Seul-ki kezdeményezett Jong-wooval,
sokkal inkább, mint a többi férfival.
Én is ezt éreztem.
Úgy tűnt, hogy megpróbált hasonulni Jong-woohoz,
és én ezt pozitívumnak tartom.
Engem az zavart, hogy úgy tűnt,
Seul-ki nem különösebben élvezi a vele töltött időt.
Mintha úgy érezte volna, muszáj egy húron pendülnie vele.
„Mindent el fogok követni, hogy Jong-woo jól érezze magát.”
Én ilyen elhatározást észleltem.
Talán így érzett az elején,
de ahogy belemelegedtek, egyre jobban
- Megnyugodott? - Igen, azt hiszem.
Jong-woo teljesen megnyílik előtte.
De Seul-ki nem nagyon tudta, hogy reagáljon erre.
Mintha szeretne köszönetet mondani.
- Hálás lenne? - Igen…
- Mintha ez lenne… - Ez aggaszt engem.
De a nők végül megkedvelik a Jong-woohoz hasonló férfiakat.
Seuli-ki is olyan, hogy akár Jong-woot is választhatná.
- Értem. - Végül is.
Hát, majd meglátjuk.
Az érdekel, hogy megváltoznak-e egy nő érzelmei,
ha ilyen alázattal közelítenek hozzá.
- Persze. - Tényleg?
Hogyne.
Attól függ, kiről van szó.
Vannak, akiknek megváltozik, de vannak, akiket nem érint meg.
- Attól függ, ki az a személy. - Igen.
- Amikor ma nyertél… - Igen.
…tudtad, hogy első, második, harmadik helyezett is van?
- Igen. - Komoly?
Harmadik lettél, tehát nem tudtál elmenni azzal,
akivel akartál, mert már kiválasztották, igaz?
- Az első számú jelöltedet. - Hát…
Az első számú…
Nyugodtan lehetsz őszinte.
- Kettőre gondoltam. - Igen.
Két jelöltem volt. Az egyik te voltál, Nadine.
- Értem. - Volt valaki más is, de…
Szerettem volna eljönni veled ide.
- Érdekelt a foglalkozásod. - Értem.
- Csak itt lehet beszélgetni. - Értem.
Szerettem volna többet megtudni rólad.
Oké.
Ezért akartam veled jönni.
A másik választottam…
Igen?
Reméltem, hogy nem jön ide mással, hanem ott marad.
Ha ez volt a sorsom, akkor veled vagy vele akartam idejönni.
- Egyikőtökkel. - Értem.
Így nem kellett sokat vívódnom.
Ő elment mással, így rögtön téged választottalak.
- Értem. - Ja.
- Nem örült ennek a válasznak. - Nem bizony.
- Megkérdezte, és ő válaszolt. - Őszintén.
- A fiú őszinte. - Igen.
Nagyon is.
Össze tudnád hangolni
az egyetemet és randizást?
Én teljes erőbedobással vagyok jelen egy kapcsolatban.
- Tényleg? - Igen.
Ezért olyan nehéz nekem.
Általában nem vagyok érzelmes, de ha tetszik valaki, az leszek.
- Értem. - Érzelmes leszek.
Ezért nem randiztam.
- De van egy álmod, Nadine. - Igen.
Azt gondoltam, számodra…
ez kihívást jelent egy kapcsolatban.
Pont erre gondoltam az előbb, amikor beszélgettünk.
Pontosan tudod, mit szeretnél csinálni.
Igen.
- Világosan látod magad előtt a célt. - Igen.
De hiszek abban, hogy találok valakit,
aki támogatni fog mindebben.
Értem.
Lehet, hogy nem tudnék sok időt tölteni vele,
de az az idő, amit egymással töltünk,
még jelentőségteljesebb lesz.
Miért hallgattál el hirtelen?
- Hogy? - Mi ez a nagy csend?
Csak gondolkodom.
Azt hiszem, sok újat megtudtam magamról, mióta itt vagyok.
- Van egy ideálom. - Igen.
De most olyanok tetszenek,
- akik nem is hasonlítanak erre… - Értem.
…most először.
- Sokat megtudtál magadról. - Igen.
Azt hiszem.
Értem.
- Jin-young mintha vívódna. - Ja.
Nadine pedig tanulmányozza.
Úgy tűnik, igazi problémával találták szembe magukat.
Ha pozitívan akarjuk látni, Jin-young azon gondolkozik,
milyen lenne, ha összejönne Nadine-nal.
- Igen. - És ez a tény
arra enged következtetni, hogy nem közömbös a lány iránt.
Azért gondolkodik,
- mert érdekli a lány? - Ja.
Azt mondta, új dolgokat tudott meg önmagáról.
- Ez jelent valamit. - Ja.
Nyilvánvaló, hogy Nadine jár a fejében. Én így látom.
„Bostonba repülnék a szeretett nőhöz?”
„Erről van szó?”
Először nem érdekelte a lány, nem volt az ideálja,
de most egészen másképp érez, mert érdekli.
Ezért mondta azt, hogy megváltoztak az érzelmei.
- Értem. - Igen.
Ha Seul-ki és közte nem történik semmi, ha visszamennek a Pokolba,
akkor ez akár működhet is.
- Kíváncsi vagyok… - Azt hiszem,
ha visszaérnek,
és Seul-ki meg Jin-young beszélnek egymással,
akkor Nadine és Jong-woo csak távolról nézhetik őket.
- Igen. - Jaj, ne!
Nincs is olyan hideg.
- Tyűha! Megnézzük, milyen? - Oké.
Gőzölög, úgyhogy meleg.
Tyűha, ez meleg!
Biztos fájt, jól vagy?
Jól bírom az ilyesmit.
Ahogy ma is.
Gyönyörű a kilátás.
- Látni a fényeket. - Igen.
- Mi az? A Hold? - Igen, az a Hold.
Nagyon szép.
- Csak a mi kedvünkét jött fel. - Igen.
Nagyon szép.
Minden nagyon szép.
Tényleg, minden olyan szép.
- Ne mondj ilyet! - Miért? Zavarba hoztalak?
Ez nagyon jó.
Nem gondoltam,
hogy ennyire odáig leszek, ha eljutok ide.
Én sem. Sose gondoltam,
hogy ennyire rabul ejt ez az egész.
Azt hiszem,
tanultam valami újat magamról.
Kérdeznék valamit.
Ez a hetedik vagy a nyolcadik napunk.
- Olyan sok minden történt velünk. - Igen.
Most, hogy közeledik a vége,
sikerült már meghoznod a döntést?
- Csak érdekel. - Értem.
Őszintén szólva, azt hittem, eldöntöttem a kérdést.
Értem.
De…
- Nem is tudom… - Értem.
Jól van, nem akarok erőszakoskodni.
Csak…
nagyon…
Hát…
Hogy is mondjam?
Mivel nagyon tetszel nekem…
ezért igyekszem mentálisan felkészülni arra,
hogy ne okozzon fájdalmat az esetleges döntésed.
Te jó ég!
Nehéz…
De…
Nos…
Hogy is mondjam ezt?
Mindenkinek más a gondolkodásmódja.
Mióta itt vagyok,
egyetlenegy dolog vezérel.
Hogy bár a szívemre kell hallgatnom,
- mégis mindig igyekeznem kell. - Értem.
Most is ezt teszem.
- Jong-woo… - Úgy tűnik.
Jong-woo, te is kövesd a szíved szavát!
Mindketten igyekezzünk!
Oké, 1998-as barátom. Legyen úgy,
különösen azért, mert az a Tigris éve volt!
Ugye?
Igen…
Olyan szomorú, mert a lány ismertette meg vele a szerelmet.
Egész biztos, hogy el is akarná mondani, erős vonzalmat érez iránta,
de tudja, hogy a lány nem szereti, ha nyomulnak.
Visszafogja magát,
magában tartja, megfékezi az érzelmi kitöréseit.
Sajnálom őt.
Látjuk, hogy valaki fülig szerelmes…
Mindannyian így viselkedünk, ha bejön valaki.
Zavarban leszünk a másik mellett.
Igen.
Seul-ki nagyon igyekszik, ahogy mondta is.
- Igen. - De Seul-ki…
A szerelemhez kevés az igyekezet.
Nem lehet eltitkolni, olyan, mint a megfázás.
- Seul-ki nagyon igyekszik. - Igen.
Ezt gondolom.
- Úgy sajnálom. - Megszakad a szívem…
POKOL
Mit csinálsz itt? Miért nem öltöztél fel?
Beszélnünk kell.
- Menj csak! Hozok egy kabátot. - Oké.
- Vedd fel! Fázol? - Ezt?
- Így? - Így. Most már jobb lesz.
- Jó nagy… - Oké.
És hideg van.
- Ma… - Igen?
Az jutott eszembe, hogy legalább beszélnem kéne veled,
ha már nem mentem veled a Paradicsomba,
amikor első lettem.
Beszélni akartam veled.
Semmi gond. Tényleg nem baj.
- Igazán? - Igen.
Mivel én téged választottalak,
ha te is ezt teszed, akkor úgy tűnt volna,
- hogy ez valami adok-kapok. - Ja.
Nagyon örültem, hogy nem tetted, hogy mást választottál.
Komolyan?
Azt szeretném, ha nem érdekelne, mit gondolnak mások,
csinálj azt, amit akarsz,
hallgass a szívedre!
- De… - Igen?
Arra gondoltam, ami jó, az jó.
Azon voltam, hogy ne érjen csalódás.
Olyan döntéseket hoztam, ami mindenkinek jó volt.
- De ez megnehezítette a dolgomat. - Ja.
Nem akartam másokra gondolni,
csak csinálni, amit jónak látok, de nem működött.
- Elég csalódott voltam. - Értem.
De akkor
te elvittél a Paradicsomba, és…
Hogy is mondjam? Hálás…
Azt mondtad, ezt ne mondjam, nem tudom, mit szólsz,
de hálás voltam.
- Ezt mondtam? - Igen, így fogalmaztál.
Arról van szó, hogy mielőtt téged választottalak,
beszélgettünk egy keveset, és nem tudtalak kiverni a fejemből.
- Tényleg? - Nekem te…
barátságosnak tűntél, de…
láttam rajtad, hogy gondban vagy.
Nem tudtam, miért, de az éreztem, valami baj van.
Éreztem.
Sokszor eszembe jutottál,
és ezért el akartam menni veled oda,
hogy jól érezd magad egy remek helyen.
Igen.
Érthető, hogy nehéz neked.
Fel a fejjel!
- Oké. - Tényleg aggódom.
Köszönöm.
Érzem.
Nem is tudom. De te…
Vagyis ha itt vagyok, megnyugszom a jelenlétedben.
Ó!
- Megnyugszik a jelenlétében. - Se-jun.
- Klassz. - Mintha a védelmezője lenne.
Megnyugszom a jelenlétedben.
Szeretném, ha mellettem lennél, mert jól érzem magam.
Értem!
Te jó ég!
Aggódom miattad.
- So-énak tényleg nem volt könnyű. - Ja.
Amikor alkalma volt másodszor választani, mást választott.
És amikor ez történt, a fiú nem bánta,
sőt azt akarta, hogy mást válasszon, hogy So-e jól érezze magát.
Azt hittem, azért mondta ezt, mert közömbös So-e iránt,
de nem így van.
Azért volt vele, mert tényleg tetszik neki a lány.
Most ha belegondolok, ilyen Se-jun stílusa.
Úgy tűnt, mintha zavarta volna So-ét.
- Igen. - Hogy végül másvalakit választott.
De So-e jobban érezte magát, hála Se-junnak.
- Igen. - Igen.
Egészségedre!
Mit gondolsz?
- Jó ez így? - Igen!
Nagyon jó.
Szereted a dinnyét?
Nagyon szeretem.
Szeretem a gyümölcsöt.
A kedves emberek szeretik.
Tényleg szeretem.
- Az igazán helyes emberek… - Igen.
Az igazán helyesek igazán szeretik.
És te?
- Nagyon szeretem. - Akkor helyes vagy.
Olyan sok finomság van a világon.
Jó lenne szasimit enni és szodzsut inni.
Bizony.
Elmenjek Yeouidóba?
Nagyon szívesen látlak.
Tényleg? Én nem ismerem Yeouidót.
Én nagyon.
Akkor olyasvalakivel kell menjek,
- aki ismeri. - Persze.
- Mindent megmutatok. - Az is egy sziget.
- Gyorsan megittuk. - De jó!
Nagyon jó.
Az ital is finom.
Igen.
Nagyon finom.
Régóta nem ettem ilyen hideget és édeset.
Ínycsiklandó.
- Jó, mi? - Igen.
Azért jó, mert megetettél.
Megetettelek, mert magadtól nem ettél.
Tudod, miért nem?
Arra vártam, hogy megetess.
Nem lesz belőle rendszer.
- Te jó ég! - Mi ez?
Mintha már a mézesheteknél tartanánk.
Semmi vicces nem volt, és mégis nevetgélnek.
- Egymásra néznek… - Boldogok.
- Minden tetszik nekik. - Pontosan.
Képzelhetitek, mennyire boldogok.
Nagyon kíváncsi vagyok rád.
Szeretnélek megismerni.
Érdekel, hogy látod a világot.
Érdekel, hogy mire szoktál gondolni.
Nagyon kíváncsi vagyok rád.
Nem fogok kezet mosni.
Legalábbis a jobb kezemet nem.
A másik kezemet se mossam meg?
Mint két gerlice…
- Jaj, de édesek! - Igen.
Kérek egy pótágyat, úgyhogy lefekhetsz.
- Oké, várj! - Oké.
Vagyis…
Gondoljuk végig!
- Oké. - Oké.
Lefekvés előtt meg kell mosakodnom. Mindjárt.
Egy kicsit ledőlök.
Mosakodás előtt végig kell gondolnom a dolgot.
Istenem!
Seo-eun!
Nem akarsz felkelni.
Mit akarsz csinálni?
Nem foglak nyaggatni.
Szólj öt perc múlva!
Oké.
Képzelődöm, vagy már tényleg hajnal van?
- Igen. Hajnalodik. - Ugye?
Hány óra? Hajnali 5?
Hajnali 4 vagy 5.
- Mi? - Egész éjjel fent voltak?
- Egész éjjel ittak? - Hajnalig beszélgettek?
Őrület!
- Biztos jó volt nekik. - Igen.
- Ez csodás! - Micsoda?
Minden.
Elképesztő!
Igen?
Elképesztő, csodás és jó.
Köszönöm, hogy eljöttél.
Köszönöm…
hogy elhívtál ma.
Úgy tűnik, senki nem állhat közéjük, igaz?
- Izgalmas. - Igen.
Mióta eljöttek a Pokolból,
tizenkét órát töltöttek együtt, beleértve az alvásidőt is.
- Igen. - Aludni se akartak.
- Te jó ég! - Minden percet kihasználtak.
Azt hittem, csak este van.
- Álmosak. - Egész éjjel fent voltak.
Úgy izgultam értük.
Tudjuk, hogy az elején izgatottak az emberek,
mert annyira boldogok.
Szerintem jobb egymást nézni ilyenkor,
és nem egy ágyban aludni,
- romantikusabb. - Igen.
A VÉGSŐ DÖNTÉS D - 1
Visszajöttünk.
- Vigyázz! - Csak lassan!
- Ismerős terep. - Az.
De tényleg.
- Kíváncsi vagyok, mit csináltak. - Ja.
Ilyenkor kérdésekkel bombáznak.
- Igen. - „Mit csináltál? Hogy volt?”
„Jó volt?”
- „Meggondoltad magad?” - Pontosan.
Nem hiszem el, hogy ez az utolsó este.
- Itt vagyunk. - Igen.
Hát itt vagytok!
- Sziasztok! - Sziasztok!
- Helló! - Jó volt?
Úgy tűnik, igen.
Sziasztok!
- Szia! - Szia!
- Jól érezted magad? - Igen.
Igen.
- Hát itt vagy. - Itt a nap hőse!
- Szia! - Milyen volt?
Nem is emlékszem, úgy izgultam.
- Izgultál? - Igen, mert nagyon örültem.
Sokszor elképzelted ezt.
Igen!
- Egy álom vált valóra… - Szuper voltál.
Jól nézel ki, Seul-ki!
Tudtunk beszélgetni a korunkról, a foglalkozásunkról meg mindenről.
- Igen. - Most már nem feszengek
- mellette. - Értem.
- Kíváncsi vagyok. - Csak te tudod.
- Csak Seul-ki tudja. - Ja.
Kiderült, hogy már ismerem őt, és ettől libabőrös lettem.
- Vagyis… - Ismerted őt?
- Egyszer már láttam. - Láttad? A YouTube-on?
- Kíváncsi vagyok. - Csodás volt a tegnapi nap.
- Közelebb kerültem Jong-woohoz. - Az jó.
Hát…
Tetszett neked.
Ne már!
Mit kérdezzek?
Jong-woo nem mondott semmit, de elkezdtetek nevetni.
Nagyon jó volt.
Ahogy erről beszéltünk, Jong-woo mosolygott.
Na, ne!
Egyfolytában mosolyogtam.
Beszélgettünk.
Megismertük egymás korát és munkáját. Meglepődtünk.
Mindketten?
Meglepett az ő foglalkozása.
De pont neki való.
Milyen érzés most, hogy tudod?
Elámultam.
Nem gondoltam volna.
- És te, Nadine? - Nadine!
- Nagyon jó volt.
Sok közös van bennünk.
Sok a hasonlóság.
- Min-su már tudja. - Igen.
Én is csináltam olyasmit, amit ő.
- Szóval sokat beszélgettünk. - Be se állt a szátok.
Úgy tűnt, jó volt a hangulat.
Mintha nászúton lettek volna.
- Ja. - Visszajött a nászútról.
Ha ennek vége, lehet összeházasodni.
- Állítólag ti már össze is jöttetek. - Miről beszélsz?
- Csak egy órát aludt. - Nem, két és felet.
- Egész éjjel dumáltatok? - Nászút?
Állítólag csak egy órát aludtál.
- Én? - Igen.
Ezt hallottuk.
- Igen? - Mi a fene volt?
- De aludtunk. - Kíváncsi vagyok.
- Mennyit aludtál: - Egy órát?
Egész éjjel dumáltatok?
- Egész éjjel? - Igen.
- Az hosszú idő. - Jól bírod.
Odaértünk, és tudjátok, ez volt a második látogatásunk.
Ugyanabba a lakosztályba kerültünk.
Vagyis ugyanazon a helyen voltunk,
az elején és végén, de máshogy éreztük magunkat.
- Értem. - Ja.
Jelentőségteljes volt.
- Hagyjuk itt a táskát! - Vigyük az öltözőbe…
Oké.
- Anyám! - Utálom a szabadidőt.
- Miért? Nem akarsz beszélni Jin-younggal? - De, csak félek.
- De miért? - Félek.
De ha már vele vagyok,
- akkor menni fog. - Oké.
De milyen az, hogy kihívom…
Félek, hogy csak barátnak akar.
- Mert már döntött? - Ha elmondom neki.
Jin-young nem ilyen.
- Nem? - Ti már voltatok a Paradicsomban.
Jobban ismered.
A Szinglik pokla a legforróbb pokol a világon.
Ma van az utolsó nap, hogy szabadon randizhattok a végső döntés előtt.
Használjátok ki a lehetőséget, hogy ne bánjatok meg semmit!
Elnézést!
Sziasztok!
Mondd el neki!
A feliratot fordította: Hegyi Júlia